BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 3. 17 



blått m. fl., men ringa föreningsbegär till färger af sur 

 karakter (congorödt m. fl.), framgår dess egen sura karak- 

 ter. Alla de nämnda färgreaktionerna stämma väl med dem 

 Mangin ^ anger som karakteristiska för pektinsyra. 



Efter en af Mangin - publicerad metod macererade jag 

 en tufva Conferva-trkåar genom kokning ^-i timme i 2 % 

 saltsyra och sedan efter noggrann urtvättning i 2 %; kalilut 

 under 2 timmar. Trådarne sönderföllo dervid, men ej som 

 vanligt i fl-formiga bitar, utan vid tvärväggarne. Efter 

 urtvättning pröfvades med följande reagens: 



1) Klorzinkjoä — vacker violett färgning. 



2) Jod i Tionc. fosforsyra — ännu intensivare blåviolett färg. 



3) Congorödt — färgar genast och energiskt. 



4) Naftylenhlått — icke spår af färgning. 



5) Stark KOH — åstadkommer hopskrumpning. 

 Väggarne innehålla således äfven cellulosa. 



Det omvända förfaringssättet,-^ att först utlösa cellulosan 

 med ScHWEizERS reagens, lyckades också, ehuru med större 

 svårighet. Den öfvervägande mängden pektinsyra tyckes 

 skydda cellulosan. I ammoniumoxalat löste sig återstoden 

 af membranen så småningom. 



Vid sin anläggning är väggen ren cellulosa. Derför talar, 

 att de nya väggpartierna vid sin bildning energiskt upp- 

 taga congorödt, liksom äfven det förhållandet, att de unga, 

 inskjutna membranpartierna med konc. svafvelsyra och jod 

 stundom antaga blå färg. 



Mycket tidigt utgöres emellertid membranen af öfver- 

 vägande pektinsyra. Membranens efter macerering i 2 % 

 KOH ytterst svaga Ijusbrytningsförmåga synes ock tala för, 

 att blott en mindre del af substansen då är kvar (cellulosan). 



Då återstoden efter macereringen eger de ursprungliga 

 väggarnes ungefärliga form och tjocklek, synas cellulosan och 

 pektinsyran vara homogent fördelade. Ett undantag häri- 

 från bildar :)midtlamellen», som nästan uteslutande tyckes 

 utgöras af pektinföreningar. 



Vid macereringen sönderföllo som nämndt trädarne vid 

 tvärväggarne, hvilkas midtlamell helt och hållet upplöses. 



L. Mangin. Sur les composés pectiques. Journal de Botanique 1892. 

 äs Rendus de PAcad. des Se. de Paris 1893, p. 653. 



Densamme, Comptes 



^ Journal de Botanique 1892, p. 242 

 '^ Mangin 1. c. p. 241. 



