BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 3. 33 



som N^GELi's och följ andes figurer antyda, äfven en snedt inåt- 

 uppåt förlöpande linie. Detta kan iakttagas på lefvande mate- 

 rial. Bäst ocli tydligast framträdde det dock på exemplar, som 

 för studiet af cellkärneförbållanden blifvit färgade med lisema- 

 toxylin (Tab. II, 48). 



Op]noct/tnim-m.eYahrsineii består således af två hälfter, af 

 tvilka den ena griper öfver den andra, alldeles så som hos 

 Conferva och Microspora. Den enda afvikelsen i detta af- 

 seende är de två membranstyckenas olika längd, då »locket» 

 i den utvuxna cellen är många gånger kortare än den öfriga 

 delen. 



För att närmare studera byggnaden hos cellväggen an- 

 vände jag samma metod, som senare tillämpades på Conferva, 

 svallning i stark KOH under upphettning. Membranen visar 

 nlldeles samma Jcemiska reaktioner som Conferva-väggen, ^ 

 hvaraf är naturligt, att alla andra sätt för membranens 

 svallning, som försöktes, visade sig lika otjenliga som hos 

 Conferva. 



Den nedre membranhalfvan visar sig vid svallning bestå 

 af en massa sneda skikt; skiktningslinierna förlöpa ned- och 

 inifrån uj)påt och utåt. (Tab. I, 34, 37, 38). Det är ofta svårt 

 att få membranen i hela sin längd att sönderfalla i sina 

 skikt. Ej sällan händer det, att endast öfre delen visar 

 denna struktur, den nedre delen ej. Detta beror dock endast 

 derpå, att nedre delen af membranen, såsom nedan skall visas, 

 är äldst, och derför lättare motstår svällmedlets inverkan. 



De snedt förlöpande sprickor, som uppstå vid svallningen, 

 gå dock ej igenom hela membranen; hvarje skikt sammanhänger 

 med det följande genom ett tunt, nedåt gående parti pä in- 

 sidan (Tab. I, 34, 38). 



På den art, som först undersöktes, Ophiocytium majus 

 'Nmg., var det ej möjligt att med säkerhet af göra, i hvilket 

 förhållande de skilda skikten stå till hvarandra. 



Så mycket tydligare visade sig sammanhanget hos stora 

 exemplar af Ophiocytium variahile (Tab. I, 36). E-edan på 

 osvälda membraner kan man iakttaga tvänne skikt i mem- 

 branen, åtminstone i dess nedre del. Derjemte visar sig 

 membranen nedtill tjockare än upptill. Ett exemplar, som 



^ A. Beaun 1. c, p. 50 anger, att Sciadiums membran ej färgas af klor- 

 zinkjod eller af jod och svafvelsyra. 



3 



