12 F. R. KJELLMAN, JAPANSKA ARTER AF SLÄGTET PORPHYRA. 



rum. Den del af cellväggarne, som närmast omger cellrum- 

 met, utgöras af en starkare svällande substans, och visar efter 

 svallning tydlig om också mycket fin skiktning. Midtla- 

 melleu ocli väggdelarne omedelbart under den tydliga, men 

 tunna kuticulan äro af en fastare konsistens och framträda 

 derför tydligt begränsade; tafl. 2. fig. 5. tafl. 5, fig. 4. Stipi- 

 talcellernas öfre delar (liufvuden) äro temligen korta och af 

 jemförelsevis temligen betydlig tjocklek; tafl. 2, fig. (3. 



Växten är utprägladt monoik, om också ett och annat 

 mycket litet individ ej utbildar spermogonier. Hufvudmassan 

 af de vegetativa cellerna öfvergå till carpogonier. Spermogo- 

 nierna bilda större och mindre, stundom mycket små, af en- 

 dast några få spermogonier bestående, men i allmänhet 

 större fläckar, som i regel äro långsträckta, ehuru breda, af 

 mycket olika, stundom mera regelbunden, stundom mj-cket 

 oregelbunden form. En del af dessa uppträda i skottets kant, 

 än utbredda utmed denna, än radiärt stälda emot den, en del 

 äro inre, rundt om omgifna af carpogonier och sporocarpier 

 i olika utvecklingsstadier. Riktningen dem emellan är myc- 

 ket olika; stundom äro de sinsemellan parallela, vanligen 

 bilda de dock mot hvarandra en större eller mindre vinkel. 

 Spermogonierna äro stora, bildande talrika spermatier; tafl. 

 2, fig. 8. _ 



Carpogoniekroppeu är oftast utdragen i en temligen lång, 

 kägellik spets åt båda ändar, hvilken inskjuter i en motsva- 

 rande fördjupning i den tillgränsande ytterväggen; tafl. 5, 

 fig. 5. Sporocarpienucleus är åtminstone mestadels ellipso- 

 idisk. med den större axeln vinkelrät mot skottets yta; tafl. 

 5, fig. 6. Stundom är dock höjden föga eller icke större än 

 tjockleken och ändytorna mindre afrundade, så att nucleus i 

 tvärgenomskärning af sporocarpiesorus får en nästan qvadra- 

 tisk form; tafl. 5, fig. 7. Antalet sporer i hvarje sporocarpium 

 är vanligen 8, dock har jag hos en del exemplar stundom sett 

 ett större antal. 



Hos tömda spermogonier uch sporocarpier är den sväl- 

 lande substansen i de organen begränsande väggarne nästan 

 helt och hållet försvunnen. Från ytan sedda visa sig derför 

 dessa cellnät bestå af mycket tunna, endast i hörnen något 

 knutlikt ansvälda väggar. Det inre cellväggsnätet i tömda 

 spermogonier liar det icke hackats mig att få se; deremot är 

 det temligen tydligt urskiljbart i tömda sporocarpier; tafl. 5, 



