BIHANG TILL K. SV. YET.-AKAD. HANDL. BAND. 23. AFD. III. NIO 4. 19 



käre Ijusbry tände, ganska väl begränsadt, mer eller mindre re- 

 gelbundet tetraederformigt, från ytan sedt nästan qvadra- 

 tiskt eller rektangulärt väggparti; tafl. 3, fig. 9;tafl. 4, fig. 1. 

 Äfven bos andra arter finnes väl i hörnen mellan carpo- 

 gonierna och särskildt sporocarpierna en likartad bildning, 

 men denna är i regel tresidig och når aldrig ens tillnärmel- 

 sevis den storlek som hos P. seriata. Deremot finnes samma 

 byggnad hos P. amethystea, enligt de figurer J. Gr. Agardh 

 lemnar af denna växt; jfr. J. G. Ag. Ulvaceas s. 72, tafl. II, 

 fig. 68 f. Cellerna liksom också cellrnmmen äro högre än 

 vida. De senare hafva ändarne starkt afrundade. Sidoväg- 

 garne äro ganska tjocka och tydligt lamellerade med tydlig 

 midtlamell. Äfven ytterväggarne hafva en temligen betydlig 

 tjocklek, men förtunnas dä cellerna öfvergå till könsorgan. 

 Ett kutikularskikt är alltid tydligt utbildadt. De afi'ärgade 

 kant- och inre fläckarne bildas af celler med svag kromoplast 

 och i hörnen mycket tjocka, men i öfrigt ganska tunna väg- 

 gar; tafl. 5, fig. 17. Att dessa celler äro atrofierade torde 

 väl icke vara tvifvel underkastadt. Möjligt är att genom 

 dessas fullständiga bortdöende och upplösning de hål upp- 

 komma, som finnas i skottets skiflika del. 



Jag har i diagnosen angifvit växten såsom monoik. Denna 

 uppgift stöder sig emellertid på förhållandet hos ett enda 

 exemplar. Detta har tydligt utbildade, delvis fullt mogna 

 spermogonier (tafl. 3, fig., 10), som bilda ett bredt. temligen långt 

 kantfält och längre in från kanten sporocarpier i mer eller 

 mindre långt framskridet utvecklingsstadium; tafl. 4, fig. 1. 

 Ett annat exemplar bär ett fält af unga sporocarpier innan- 

 för en kantzon af atrofierade celler (jfr. tafl. 3, fig. 9) men 

 saknar spermogonier. Det torde väl kunna antagas, att hos 

 detta exemplar enkönigheten föranledts af kantcellernas atrofi. 

 Flere i detta afseende säkra exemplar har jag icke haft till- 

 fälle att se, så att ett fullt säkert omdöme om könsorganens 

 fördelning hos denna art icke kan fällas. Carpogoniekrop- 

 pen är vanligen spolformig, jemt afsmalnande mot båda ändar, 

 stundom utdraget äggformig; tafl. 5, fig. 18. Sporocarpierna 

 äro stora, men jemförelsevis småsporiga, äfven såsom fullt 

 mogna öfver större sträckor tydligt radade. Xucleus är oftast 

 och typiskt mer än 8, vanligen 20 — 30 sporig,*med sporerna i 

 fyra våningar. Den är sträckt i riktning mot skottytan, 

 men dock så tjock, att höjden blir knappt mer än en half 



