4 F. E. KJELLMAX, DERBESIA MARIXA FRÅX XORGES NORDKUST. 



Efter livad jag kan finna, uteslutande stödjande sig på 

 J. G. Agardh's auktoritet, bar De Toxi i sitt storartade 

 uppslagsverk: SijUoge Algarum, för den i norra östra Atlan- 

 tiska oceanen och i den tillgränsande delen af Polarliafvet 

 funna växten äfven användt beteckningen Dcrhesia? marina 

 Lyxgb.-Kjellm., Isbafv. Algflora., syn. Taiicheria marina Lyxgb., 

 sålunda på sitt sätt fastslående, att den i fråga varande 

 växten är till sitt slägte osäker Han bar till ocb med än 

 skarpare framballit detta genom att vid återgifvandet af 

 Lyngbye's beskrifning pa Vaucheria marina efter det af 

 denne författare i artbeskrifningen använda uttrycket re- 

 siculce inom parentes bifoga frågesatsen >-an zoogonidangia». 

 sålunda detta beteckningssätt: resiculce {an zoogonidangia?) 

 (5, s. 4:'2Q — 7) Då det ju nu är i dessa vesiculti'"s karak- 

 ter af zoogonidangia det väsentligaste kännemärket för 

 slägtet Dcrhesia innebäres, sa är det genom den af De 

 Toxi vidbängda frågesatsen tydligen utsagdt, att växten är 

 för De Toxi till slägtet osäkei ; den till bör slägtet Derhcsia, 

 om vesiculai äro zoogonidangia. om icke. så något annat slägte 

 bland Siphoiicerua ocb da väl belst slägtet Vaucheria. 



Jag anser det för i bög grad sannolikt för att icke säga 

 fullt säkert, att efter den bebandling den bär afbandlade 

 växten fått röna såväl af J. G. Agardii som i synnerbet af 

 De Toxi, den af andra fykologer kommer att betraktas så- 

 som species minvis cognita eller iniiuirenda. Märkligt nog 

 träfPar detta särskildt JD. marina Kjellm., Isbafv. Algfl., t3^ 

 till bestämd förmån för Vaucheria marinas Lyngb. karakter 

 af en Dcrhesia skall belt visst tillbörligt beaktas bvad J. G. 

 Agardh om den säger: . conceptacula ita descipsit (Lyxgbye) 

 ut Derbesiee species facil e crederes»; (4, s. o4). 



Det synes mig vara af ganska stor vigt, att det är fullt 

 utredt, buruvida slägtet Derhesia eger en representant sa 

 bögt mot norden som i Polarliafvet eller omkring 71' n. lat. 

 Slägtet intar ju en mycket fristående ställning, då det re- 

 presenterar en egen familj inom gruppen Sipboneiie; jfr 

 \ViLLE 15. s. 129. Det är artfattigt, ocb da dess bufvudut- 

 liredning faller inom de varmare bafven, särskildt Medelbaf- 

 vet, så är dess uppträdande i nordligaste delen af Atlantiska 

 oceanen ocb i norra Polarbafvet väl att anse sa anmärk- 

 ningsvärdt, att detta faktum, fullt säkert fastslaget, bör 

 kunna erballa stor betydelse vid forskningar (ifver tiorans ut- 



