12 F. R. KJELLMAX, DERBESIA MARINA A'ID NORiJES NORDKUST. 



framhållas, alldeles otvetydigt, att Solier's äsigt, att denna 

 växt tillhörde slägtet Derhesia, är fullt riktig. De i riklig 

 mängd förefintliga fortplantningsorganen, låt vara att de icke 

 äro fullt mogna, lemna i detta hänseende icke rum för något 

 som helst tvifvel eller tvekan. 



Jag tror mig också kunna påstå, att en jemförelse mellan 

 detta exemplar och D. marina Kjellm. från Finmarken ger 

 vid handen, att öfverensstämmelseu mellan dessa begge växter 

 är större än man af Lyngbye's figurer och beskrifning skulle 

 hafva väntat och att denna är så genomgående, att jag måste 

 vidhålla min uppfattning, att de tillhöra samma art. 



Till och med habituellt är skillnaden mycket ringa. 

 Visserligen är måhända växten från Färöarna något yppigare, 

 men den utgör dock icke en tätare >^Ccespes, circa pollicem 

 altus5> utan synes hafva bildat en ganska gles tofs, knappt 

 mer än 1 eller 1,5 cm. hög. Hos båda växterna äro de ver- 

 tikala axlarnas tjocklek densamma, der den är som störst 

 50—60 (.1. Hos exemplaret från Färöarna är deras förgre- 

 ning något rikare än i allmänhet hos exemplar från Fin- 

 marken, men icke rikare än den stundom förekommer hos 

 dessa, och som hg. 5 anger. Grenställningen och grenrikt- 

 ningen är öfverensst ammande. Afven hos Färö-växten äro 

 grenarna stundom något knippade. Vid grenarnas bas ut- 

 bildas en »cell» af samma form, storlek och byggnad som hos 

 den norska växten. Afven i det inre af axlarna, oberoende 

 af grenbildningen, utbildas ej sällan en sådan »cell»; dock 

 har jag icke funnit något fall liknande det som återgifves 

 med fig 9. Kloroplasterna hafva samma form och storlek. 

 Tyvärr har jag icke träffat någon del af basalpartiet hos 

 växten från Föröarna. men då dennas öfverensstämmelse till 

 det vegetativa systemet i öfrigt med D. marina från Fin- 

 marken är så stor, torde man väl kunna antaga såsom myc- 

 ket sannolikt, att likhet råder äfven härutinnan, så mycket 

 hellre som en lika eller ungefär lika byggnadsplan som 

 hos den norska växten äfven är iakttagen hos andra arter 

 af slägtet Derbcsia, såsom framdeles skall närmare påpekas. 



Ännu större än beträffande det vegetativa systemet är 

 likheten med hänsyn till fortplantningsorganen hos de båda 

 ifrågavarande växterna. Gronidiogonierna äro hos båda tyd- 

 ligt skaftade. Skaftens längd är i begge fallen olika hos olika 

 gonidiogonier, dock alltid betydligt kortare än sjelfva goni- 



