BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 9. 9 



gonidiogoniets öfre Vågg, ofta i till hvarandra gränsande 

 gonidiogonier af olika riktning; tig. 13. 



Såsom redan förut anförts, uppstäldes slägtet TJrospora 

 af J. E. Areschoug. Det grundades uteslutande på de 4-ciliga 

 zoogonidiernas egendomliga form. Det offentliggjordes 1866 

 i Observationes phycologicre. Particula prima. De Confer- 

 vaceis nonnullis. (Acta reg. Soc. Scient. IJpsaliensis Ser. III, 

 Vol. VI). Såsom dess enda då kända representant angafs U. 

 niirahilis Aresch., namnet väl nytt, men växten förut känd, 

 och under namn Confen^a Jiornioides Lyngb. utdelad såsom N:o 

 186 i Algfe ScandinavicciB exsiccatse af J. E. Areschoug, fasc. 

 t. Upsaliffi 1862. I particula secunda (ntgifven 1874) af ofvan- 

 nämnda serie fykologiska iakttagelser visar sig slägtets grun- 

 dare liafva kommit till den slutsatsen, att icke blott Conferva 

 liormoides Lyngb., utan mänga såsom skilda arter af slägtena 

 Conferva, Lyngbya och Hormotrichum dittills ansedda växter 

 med säkerhet eller sannolikhet tillhörde icke blott slägtet 

 Urospora utan till och med samma formkrets som U. mirahilis. 

 Särskildt ansågs detta vara fallet med Conferva penicilliformis 

 Roth, hvilken jemte Conferva sonata Web. et Mohr i första 

 delen af Observationes phycologicee hänförts till slägtet Hormi- 

 scia Fries. I följd häraf utbyttes Urospora-artens artnamn mira- 

 hilis mot det äldre wdimmi penicilliformis. Artens beteckning 

 kom sålunda att blifva Urospora penicilliformis (Eoth) Aresch. 



Genom detta förfaringssätt beröfvades slägtet Hormiscia 

 Fries sin mest representativa art, ty det lider intet tvifvel, 

 att det var på Conferva p)enicilliformis och den med den iden- 

 tiska C. liormoides Lyngb., som Fries grundade sitt slägte 

 Hormiscia. Den andra arten, som Areschoug låter ingå i slägtet 

 Hormiscia, har Fries aldrig räknat dit, utan till slägtet 

 Myxonema; jfr E. Fries, Flora scanica. Upsalise 1838, s. 

 326—329. Areschoug har sålunda ur slägtet Hormiscia ut- 

 brutit H. penicilliformis (Eoth) Fries och upphöjt denna art 

 till typ för ett eget slägte Urospora. Det gamla slägtet 

 kom härefter att omfatta endast H. Wormskioldii (Mertens) 

 Fries, ty märkligt är, att Fries räknat äfven denna utmärkta 

 växt till sitt slägte Hormiscia. Denna art har sedan haft vex- 

 lande öden med hänsyn till sin systematiska ställning och under 

 tidernas lopp har det fullt säkert urskilda och klart, om 

 också ej fullständigt, karakteriserade slägtet Hormiscia blifvit 

 utan representant och derför hänvisats till synonymlistan. 



