BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFI). III. N:0 9. 11 



Jag tror mig med fullt berättigande kunna påstå, att 

 samhörigheten af dessa fyra växtarter uteslutande grundats 

 på deras öfverensstämmelse i zoogonidiernas byggnad: att 

 dessa i bakre ändan utlöpa i ett längre tagglikt utskott och 

 äga 4 cilier. Men möjligt vore det ju, att en sådan zoogonidie- 

 form kunde återkomma hos växter, som i sin öfriga byggnad 

 och till sin utveckling så väsentligt afveke från hvarandra, 

 att de trots denna öfverensstämmelse borde anses utgöra skilda 

 slägttyper. Jag föranledes till framkastande af denna möj- 

 lighet deraf, att en närmare undersökning af dessa till slägtet 

 Urospora förda arter synes mig ådagalägga, att en del af 

 dem till sin byggnadsplan mycket nära öfverensstämma med 

 hvarandra, men deremot afvika frän de öfriga eller åtminstone 

 en af de öfriga betydligt i åtskilliga organisationsdrag, som 

 jag måste betrakta såsom väsentliga. Att Z\ incrassata sluter 

 sig mycket nära U. WormsMoldii torde icke kunna bestridas. 

 Öf veren sstämmelsen dem emellan är i själfva verket sa stor, 

 att forskare, som hålla på vida artgränser, knappast skulle 

 vilja betrakta dem såsom skilda arter utan säkert heldre så- 

 som geografiska former af samma art. Såsom sådana nästan 

 i enskildheter gående likheter kunna anföras: l:o skottets 

 form och cellulära byggnad; 2:o kloroplasternas form och 

 byggnad; 3:o vidfästningsorganets konstruktion och utveck- 

 ling; 4:o zoogonidiernas utvecklingssätt och form. Att detta 

 påstående är väl grundadt tror jag lätt skall visa sig för 

 hvar och en, som jemför den beskrifning af U. incrassata, jag 

 of van lemnat, med den af U. Woriiiskioldii, hvilken i Grön- 

 lands Havalger blifvit meddelad af Kolderup-Rosenvinge. 



Helt annat är förhållandet mellan dessa båda arter å ena 

 sidan och den först urskilda arten af slägtet: U. x)enicilli- 

 formis (Roth) Aresch. Hos denna art är skottet efter hela 

 sin längd af i det närmaste samma tjocklek. Cellerna äro i 

 vegetativt tillstånd cylindriska. De kunna förblifva så äfven 

 såsom fertila, men vanligare är det dock hos växtens hufvud- 

 form, att de vid svärmkropparnes bildning blifva något, stun- 

 dom rätt starkt bukiga. Skottets cellbyggnad blir olikformig, 

 dels derigenom att en del celler under utvecklingen atrofieras, 

 h vilket, så vidt jag sett, aldrig inträffar hos U. incrassata eller 

 U. Wormskioldii, dels derigenom att cellbildningen icke för- 

 löper jemt och likformigt, utan lokaliseras mer eller mindre 

 starkt på olika regioner, hvarigenom skottet såväl under 



