8 F. R. KJELLMAN, MARINA CHLOROPHYCEER FRÅN JAPAN. 



(J. G. ÄG.), livilkeii art synes mig utmärkas af skottets 

 starka utveckling pa bredden och dess jemförelsevis ganska 

 rika uppdelning i sinsemellan fria, tidigt uppkommande lober. 

 Hos andra Ulvor, såsom TJ. rigida Kutz.. U. australis KtJTZ., 

 U. lobata Ktixz. (Tab. Pbyc. VI, tafl. 23, tig. 2, taH. 24, fig. 2 

 och tafl. 27) — hvilka af .T. Gr. Agardh alla förts till U. ri- 

 gida Ag. — närmar sig förgreningsarten mera den typiska 

 klaselika förgreningen, och det torde väl sägas, att U. lobata 

 KtJTZ. är i detta afseende den mest utmärkta, hvilket väl 

 förklarar, att den af J. G. Agardh upptages såväl un- 

 der f^. fasciafa Delile (här dock med vidsatt frågetecken) 

 som under U. rir/ida Ag.;^ jfr J. G. Ag. Ulvacete s. 170 

 och 174. 



Men det gifves ännu en tredje förgreningsform hos släg- 

 tet Ulva, och denna kan leda till ett slutresultat, som icke 

 synnerligen mycket skiljer sig från det hos typisk U. rigida 

 Ag. och t. o. m. kan få det uttryck, att ett skott uppkom- 

 mer, som till habitus ganska nära öfverensstämmer med det 

 hos Phycoseris lohata KtJTZ. (Tab. Phyc. VI, tafl. 27). Det är 

 den art af förgrening, som är känd hos U. retictdata Forsk., 

 och som ju äfven förekommer hos andra växter t. o. m. bland 

 fanerogamerna. Enligt J. G. Agardh uppkommer hos denna 

 Ulva-art skottets flikighet eller lobering derigenom, att häl 

 bildas, hvilka successivt förstoras och sammanflyta; jfr Ul- 

 vacete s. 167. Lobernas antal, bredd och längd, deras större 

 eller mindre likformighet står naturJigen i ett bestämdt för- 

 hållande till hålens talrik het, platsen för dei-as uppkomst^ 

 den sträckning, de vid förstoringen erhålla, o. s. v. Detta 

 förgreningssätt är väl att anse så egendomligt och karak- 

 teristiskt, att det bör tillmätas stor betydelse vid arternas 

 begränsning inom slägtet Ulva och att man sålunda icke btJr 

 till U. rigida Ag. föra sådana Ulvor, lios hvilka detta för- 

 greningssätt förekommer, äfven om de i det fullt färdiga 

 skottets form och utbildning skulle visa en mycket långt 

 gående öfverensstämmelse med denna art. Att sålunda upp- 



^ Af hvilkeu anledning De Toni ansett sig böra upptaga den växt, som 

 Mårtens angifvit för Japan under namn Phycoseris lohata Kg, under be- 

 nämningen ti- fasciata Delile är mig fullkomligt obekant: jfr Mårtens. 

 Preuss. Exped. s. 113 och De Toni, Phycejp japonicse s. 58. Mig synes det i 

 hög grad osannolikt, att verklig TJ. fasciata Delile förekommer vid det 

 egentliga Japsins kuster, men i hög grad antagligt, såsom nedan skall an- 

 gifvas, att PhyroHeris lohata Mårtens är samma art. som den jag kallar 

 U. pertusa. 



