12 v. R. KJELLMAN, MARINA CHLOROPHYCEER FRÅN JAPAN. 



Hos f. densa äro loberna mindre utvecklade i längd, men tal- 

 rikare, mera förgrenade och mycket fastare och tätare samman- 

 slutna, så att hos denna skottet bildar en mycket tät, på ytan 

 starkt krusig boll; tafl. 2 lig. 8 — 11. Växten är liten; hos 

 hufvudformen hafv-a loberna oftast en längd af endast 2 — o 

 cm, skottet hos f. densa en diameter af omkring 1 cm. 



Till färgen är den. fullt utvecklad och i börjadt fertilt 

 tillstånd, klart, rent gräsgrön med antydan till glans. Äldre 

 blir den blekare och alldeles utan glans. Vissa exemplar 

 af f. densa hafva de nedre delarne af skottloberua mörkare 

 gröna än hos hufvudformen. Skottet är i de öfre och yttre 

 delarne hos hufvudformen fast hinnartadt, i de nedre delarne 

 närmast callus läderartadt; f. densa har skottet i allmänhet 

 fastare och tjockare; isynnerhet gäller detta skottets nedersta 

 del. Grenigheten uppkommer icke på samma sätt som hos 

 föregående art, utan är mera typiskt racemös. Särskildt är 

 det fallet med skottets hufvudgrenar. Grenarne af högre 

 ordning uppkomma, så vidt jag kunnat finna, genom ett star- 

 kare växande af bredare kantzoner, sålunda på samma sätt 

 som loberna hos ll,va La rf u ca Born. et Thi^r. och väl också 

 hos U. rigida Ag. (J. G. Ag.). 



Skottets byggnad nedtill och i kanten hos hufvudformen 

 ange fig. 11 — 12, tafl. 3. Af dem framgår, att skottet ned- 

 till bildas af höga, prismatiska celler, med cellrummen ända 

 till 2 gånger högre än vida. ytterväggen mäktig och kuti- 

 kulan starkt utbildad. Hos f. densa är i denna del af skot- 

 tet cellernas höjd i förhållande till vidden ännu större; jfr 

 tafl. 3, fig. 15. Hos båda formerna aftar cellernas höjd be- 

 betydligt uppåt, men dock torde icke ens hos den tunnare 

 liufvudformen i vegetativa kantfält cellrummens höjd någon- 

 sin bli mindre än deras vidd. 



Skottets tjocklek vid basen, der väfnaden börjar bli rent 

 distromatisk, uppgår hos hufvudformen till 75 a, hos f. densa 

 till åtminstone 150 i-i. Nära kanten är skottet hos hufvnd- 

 formen omkr. 50 a tjockt. 



Då kantcellerna öfvergå till fertila, inträder en om också 

 obetydlig förtjockning. Hufvudsakliga förändringen i cell- 

 formen torde bestå deri. att cellrummen blifva något högre 

 och att dessas utåt vettande ända utdrages koniskt. Det 

 utanför denna koniska utbugtning liggande väggpartiet ut- 

 bugtas likaledes, men förtunnas derjemte; jfr. fig. 13, tafl. 3. 



