BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 11. 21 



Artbeskrifning. Sa vidt jag kan liniia af det ganska 

 obetydliga material af denna växt, som står till mitt för- 

 fogande, bildar den mörkt olivgröna, mycket glesa små mat- 

 tor, som äro utbredda pa lös, slammig botten. De särskilda 

 individ, som ingå i en djdik matta, äro fästa vid och i bott- 

 nen dels genom sin till ett kraftigt vidfästningsorgan ut- 

 bildade basalcell (tafl. 4 fig. 1), dels genom ett slags birötter, 

 af hvilka en del mycket likna dem, som förekomma hos släg- 

 tet Bhizodomum: korta, tapplika, i bottnen inträngande ut- 

 skott från skottet (tafl. 4 fig. 2), andra åter antingen utbilda 

 spetsen till en grenig häftskifva (tafl. 4 fig. 3) eller växa ut 

 till större längd och slingra sig om andra individ i växt- 

 mattan (tafl. 4 fig. 4). Vanligen äro dessa sidobildningar 

 från skottet — rotgrenar — fataliga på hvarje skott, men i 

 vissa fall och säkerligen pä grund af en starkare och mera 

 utsträckt kontakt talrika, utbildade i närheten af hvaraudra; 

 tafl. 4 flg. 5. Dylika vidfästningsorgan äro icke kända hos 

 någon annan af de hittills beskrifna Urospora-arterna. Der- 

 emot saknar U. acrogona de hos dessa förekommande fibrse 

 alligantes»; jfr Kjellm., Nya Chloroph. Till skottets form 

 och bj-ggnad liknar denna art närmast U. ])eniciUiformis (Roth) 

 Aresch.. men är betydligt gröfre än denna och i detta af- 

 seende mera öfverensstämmande med U. Hartzii Rosenvinge; 

 jfr. RosENV. Grönlands Havalg. s. 922. Skottet är sålunda 

 nä.stan jemntjockt, cellerna nästan rent cylindriska eller blott 

 mycket svagt bukiga, i olika regioner och i olika utvecklings- 

 stadier af olika längd i förhållande till tjockleken, från 3 

 gånger så långa till dubbelt kortare än tjocka; tafl. 4 fig. 6, 7. 

 Ytterväggen är temligen tjock, omkriug 3 ^/, utom i basal- 

 cellen, ej märkbart skiktad. Afven med hänsyn till kloro- 

 plastens byggnad, för så vidt jag kunnat få denna klar på 

 det material, jag eger, står den U. penicilliformis (Roth) Arescil. 

 närmast. Kloroplasten är nätformig med mycket fina eller 

 trånga masköppningar och breda maskband. Omsider synes 

 den blifva nästan alldeles tät. Maskbandens stora bredd och 

 i följd här af raaskornas ringa storlek sammanhänger antag- 

 ligen med pyrenoidernas mycket stora antal och betydliga 

 storlek; jfr. tafl. 4, fig. 7. 'S. Skottets tjocklek uppgår till 

 75 H och vexlar ej mycket hos olika individ. 



En typisk toppcell har det utseende, som ^g. J). tafl. 4 

 utvisar, nästan cylindriskt ägglik, omkring 2 gånger så lång 



