30 F. R. KJELLMAN, MARINA CHLOROPHYCEER FRÄN JAPAN. 



versus valde attenuatos, inferne circa 90 «, infra apicem 

 30 ,« crassos; ramulis sa-pius solitariis. patentibus, longi- 

 oribus, flaccidis, simplicibiis vel plus minus decomposite 

 subpectinatim ramellosis. subcorymbose evolutis; ramellis 

 solitariis?, longioribus. circa '2b u crassis; articulis diametra 

 8 — 3-plo longioribus, ramellorum ad genicula leviter con- 

 strictis. Tab. 6, fig. 1—7. 



Cl. e grege Flaccidse, Cl. timorensi Mårtens, ut videtur, 

 affinis, modo crescendi, ramulis bene evolutis sat definite 

 limitatis, vulgo subpectinatim decomposite ramellosis, ra- 

 mellis solitariis distincta. 



Hab. Hakodate, in Chsetomorpha moniligera epiphytica, 

 mense Augusti optime vigens. 



Artbeskrifning. Mina samlingar innehålla endast ett 

 fåtal exemplar af denna växt. Den är utbredd såsom en 

 temligen vid, af tätt sittande tofsar bestående matta på öfre 

 delen af Chsetomorpha moniligera Kjellm. Den är bland de 

 små Cladophorerna, 1 — 1,5 cm hög, tät. blekt gröngul, slak, 

 något slemmig. De särskilda, tätt sammanträngda individen 

 hafva en kraftigt utbildad rot, bestående af en mängd från 

 skottets basalcell nedtill utbrytande axlar, af hvilka en del 

 äro längre med få, men rikt tingreniga sidoaxlar, en del kor- 

 tare, som upplösa sig i ett rikt knippe af fina, kortare axlar 

 af flere ordningar. De längre rötterna äro tydligt afdelade 

 genom glest sittande tvärväggar; tati. ♦> fig. 2, 3. Från rot- 

 grenarne, särskildt de längre, utbildas vertikala axlar med 

 skottnatur. Denna rotskottbildning bidrar till att växten 

 blir tätt tufvad och de särskilda individen svåra att urskilja; 

 tafl. 6 fig. 4. Skottet består af en kort hufvudaxel, hvilken 

 strax ofvan basen genom tätt på hvarandra följande gafi'el- 

 förgreningar upplöses i ett ganska rikt system af långa, un- 

 gefär jemnhöga långgrenar, hvilka vid basen äro starkt ut- 

 spärrade, en del t. o. m. bågformigt nedåtböjda. Dessa gie- 

 nar aftaga starkt i tjocklek från basen (90 «) mot spetsen 

 och bära efter hela sin längd, nedtill temligen glest, upptill 

 tätt sittande, ganska tydligt begränsade kortgrenar, temligen 

 långa, slaka, sällan enkla, ofta ånyo och mer eller mindre 

 upprepadt greniga och då oftast qvastlikt utbildade, utgående 

 än ensamma, än två och två och då olika starka; tafl. 6, fig. 

 5, 6. Smagrenarne äro långa, mestadels enstaka, ofta på samma 



