BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 23. AFD. III. N:0 11. 31 



axel i större antal ensidiga. I skottets nedersta del är cell- 

 byggnaden otydlig. Ytterväggarne äro tjocka, starkt skik- 

 tade, tvärväggarne mer eller mindre förträngda. Hufvud- 

 grenarne bildas i regel af långa, nästan rent cylindriska eller 

 upptill något utvidgade, vid tvärväggarne knappt samman- 

 dragna, tunnväggiga celler, vanligen omkring 4 gånger sä 

 länga som tjocka. I kortgrenarne äro cellerna längre, ända 

 till 8 gånger så långa som tjocka. Slutgrenarnes öfversta 

 celler äro något kortare i förhållande till tjockleken och vid 

 tvärväggarna mera tydligt sammandragna. Kloropla^ten är, 

 så vidt jag kan döma efter torrt material, tunn, i toppcellerna 

 kraftigare utbildade. Fertila exemplar har jag ej sett. 



Cladophora rhizoplea IvJELLM. raser. 



Cl. j)ulvinato-c8espitosa ; csespite parvulo, 0,5 cm alto, sub- 

 fusca, e frondibus numerosis intertextis constante; fronde 

 40 — 50 u crassa, parce et vage, ssepius subsecundatim ra- 

 mosa; ramis longitudine et directione valde discrepanti- 

 bus, plurimis in hapteres variee formse et evolutionis 

 ssei^ius discum pseudoparenchymaticum constituentes de- 

 sinentibus; articulis subeequalibus, ad dissepimenta paul- 

 lulo contractis, brevioribus, diametro 2 — 3 longioribus, 

 pariete exteriore crasso, fuscato, vix lamellosa, sej)tis trans- 

 versalibus tenuioribus; tantum sterilis visa. Tab. 6 fig. 

 8—18. 



Hab. Amakusa et Goto, mense Maji et Julii lecta, in Sar- 

 gassis epiphytica. 



Artbeskrifning. Växten bildar små, omkring 5 mm 

 tjocka, dynformiga, mycket täta, starkt brunaktiga tufvor på 

 nedre delen af Sargassa. Dessa tufvor bestå af ett stort an- 

 tal individ, som äro starkt hopfiltade och genom särskilda 

 vidfästningsorgan sammanbundna med hvarandra. Individen 

 intaga i tufvorna än en vertikal, än en mera horisontal ställ- 

 ning i förhållande till underlaget. Skotten äro sparsamt och 

 ytterst oregelbundet greniga med grenar af åtminstone tre 

 ordningar. (Jfta är den förefintliga liufvudaxeln mycket kort, 

 upplöst såväl vid spetsen som basen och under spetsen med 

 en sidoaxel, längre eller kortare, som ligger i det närmaste 

 i moderaxelns riktning; sålunda axelkedjor, med de särskilda 

 länkarnes längd vexlande. De axlar, som mera tydligt fram- 



