XXV 



bcIiolJt sill Gyldighed. Ved höiere Tryk Iccd Sperklappen saa meget un- 

 der Ladningen, at Foi-sogenes Udfald ingen Stadiglied havde. For at op- 

 dage Grændscn for den Mariottiske Lovs Gyldighed, anvendtes de Luft- 

 arter, som ved et maadeligt Tryk hringes til Draabeflydenhcd. Da den 

 Mariottiske Lovs Gyldighed for den atmosphæriske Luft, selv under meget 

 betydelige Tryk, allerede var Lcviist, kunde man nu anvende denne til 

 Sammenligning. Man brugte hertil tvende inddeelte Ror, det ene fyldt 

 med tor atmosphærisk Luft, det andet med tor Svovelsyrling , begge spær- 

 rede med Qviksolv. Rorene sattes i en Cylinder, hvis Bund var fyldt 

 med Qviksolv, Resten med Vand, og som foroven var foi'synct med en 

 Indretning hvorved man efter Vilkaar kunde udöve et mere eller mindre 

 stort Trykpaa Vandet. Det forstaaer sig at Vandets Tryk igjennem Qvik- 

 sölvct meddcelte sig til Luftmasserne i de inddeelte Ror; og nu saae man 

 begge Luftarternes Fortætning folge hinanden indtil Svovelsyrlingen be- 

 gyndte at gaae over i Draabetilstand. Samme Forsög gjentoges med lige 

 Udfald med KulqvælstofFet (Cyanogenen). Man seer da at Luftaiterne, lige 

 indtil de naae Draabepunktet , fortættes i Forhold til de trykkende Kræf- 

 ter. Om Vandet vide vi, efter Forfatterens tidligere Forsög, at dets Sam«i 

 mcntrykning fölg/jr samme Lov; og vi have Grund til at formode at alle 

 draabeflydende Materier ligeledes folge den. I saa Fald maatte man da an- 

 tage, at ogsaa de ved Luftarternes Sammentrykning frembragte Vædsker 

 rette sig derefter. Saa vidt vore Kundskaber gaae, adlyde cndeligen og- 

 saa de faste Legemer denne Sammentrykningslov. Det skulde altsaa blot 

 Være ved Overgangene fra een af disse Tilstande til en anden, at et Spring 

 fandt Sted, og Loven ikke gjcldte. Tilkommende Undersögelser ville af- 

 gjöre om denne Lov er ligesaa ubegrendset anvendelig paa de draabefly- 

 dende og faste, som paa de luftformige Legemer. 



Som bekjendt er det lykket Chemien, især i de n3^este Tider," at 

 frembringe Forbindelser af Chloret og do fleste brændbare StoiTer. Blandt 

 de faa Chlorforbindelser, som endnu stode tilbage var Leerærets (Leerme- 

 tallets). Af de sædvanlige Fremgangsmaader, hvorved Chlorforbindelser 

 tilvciebx-inges, var her intet at vente. En ny maatte foröges. Over en 

 Blanding af reen Leerjord, som holdtes glodende i et Porcellainrör, lede- 

 des tort Chlor. I det Leerjorden herved fik Leilighed til at skille sig ved 

 sin Ilt, forbandt sig dens brændbare Bestanddeel med Chloret, og dannede 



(4) 



