XLYTII 



deî i IMincralogîen, og derved opdage Forskjelligliedcr , som for imclgik 

 vor Oiimærksoiuhed. 



PhilosophisTc Classe, 



Professor Bornemaiin forelæste Selskabet et Forsög til Udviklingen 

 aj dcTi 7noralsl-e Idee, bestemt til at indlemmes i haus Haaiidbog i den 

 almindelige Retslære. 



Til denne Undersögelse indleder Forfatteren, ved at gaae tid fra den 

 Sætning: at alle de Sandheder som vi, med Bevidsthed om vort aandelige 

 Væsen , kalde höjere , eller aandelige , have deres överste Kmidskabsgrunde 

 givne i umiddelbare Forestillinger i Bevidstheden. Den överste moralske 

 Kundskabsgrund er og maa, som saadan, være os given, ikke frembragt, 

 den er og maa være oprindeligen indeholdt i vort aandelige Væsen; den 

 skal fölgelig ikke iidfaides, men ndtales, ikke bevises, men erkjendeS. 

 Fra denne universelle Grundforestilling om det Sædelige, som i enhver 

 Undersögelse om dette nödvendigen maa forudsættes, ligesom den forud- 

 sættes eller er tilstede i ethvert moralskt Omdomme, bor al anden Ei'kjen- 

 delse om det Sædelige udgaae ; men den skal uddannes ved Slutning fra 

 dens oprindeligen tilkj endeqivne Indhold til de Grunde eller Aarsager , af 

 hvilke dens griindpæsentlige Indhold erkjendes , og den skal udvikles i Er- 

 kjendelsen af de moralske Virkninger, som folge af dette Indhold, n\Q\\ 

 om hvilke vi ligeledes have oprindelige, ved sig selv, eller ubetinget, visse og 

 gjeldende Forestillinger i vor moralske Bevidsthed. Disse Forestillinger skulle, 

 ligesom hin altomfattende moralske Forestilling , uddannes, hvilket skeer ved 

 at udlede deres Indhold af deimes Izidhold , saaledes som dette er bleven 

 erkjendt i den uddannede moralske Idee. Men naar disse Deductionei'S 

 Resultater svare til de oprindelige Forestillinger fra hvilke de iidgaae, og 

 det saaledes befindes, at vor Erkj endelse af 'den moralske Idées Indhold 

 er aldeles anvendelig paa disse Forestillinger , og sætter os i Stand til' at 

 erkjende hvorledes de udgaae fra den höjeste moralske Forestilling, da 

 fremkommer derved et nyt Beviis for, eller ligesom en stadfæstende Prove 

 af hin Erkjendelses Sandhed. Den moralske Idee bor altsaa bevises paa 

 en dobbelt Maade : ved sin Deduction, og ved sin Udvikling, og demie 

 dobbelte Erkjendelse er Sædelærens Grundopgave. 



Efter denne Plan er Afliandlingen forfattet. Dens Resultater ere 

 fornemmelig folgende. 



