XLIX 



Vor moralske GrnndbcvidstLed er Bevidstheden om en hSJeste, hel- 

 lig, alhychnde hop Jor Menneskets Villie. Den indeholder umiddelbart 

 Forestillingen 02n en Nodvcndighcd eller uLetingct;Virksomhcd indeholdende 

 Bestemmelse, og om at deimc Lov er gjeldende over alle Love, Gjenstand 

 for iibegrændset ïlylding og bydende med en i Væsen og Ojufang ubetinget 

 Magt. Men disse Sædeligheds Lovens tilkjendegivne Egenskaber, ved 

 hvilke dens Tilværelse fork5Midcs, forudsætte en Grundegenskab, som ikke 

 er tilkjendcgiven, og denne, der fölgelig maa erkjendes ved en hojerc ■ 

 Idee, er, og kan ikke være nogen anden end: at Sædeligheds Loven er 

 en gjuhlommelig Lot-'. Af denne Lovens Grundegenskab kan dens Indhold 

 udledes. Thi Sædeligheds Loven maa have det Indhold, der er uadskille- 

 ligt fra dens Egenskab som det Ilöjeste Væsens Lov for Mennesket. At 

 denne Lov gives, og at den af os maa erkjendes som den höjeste, hellige 

 og albydende , folger ogsaa af Guds Tilværelse og vor Erkjendelse af denne. 

 Det Höjeste Væsens Villie er som saadan en Lov over alle Love, der ube- 

 tinget bor æres, og hvis Magt omfatter Alt, Alherredommets, Hellighe- 

 dens og Almagtens Lov, og kun denne Lov kan være Sædeligheds Lov« 

 (Forfatteren anmærker, at det Anförte ingenlunde henviser til at deducere 

 Sædeligheds Loven af den religieuse Idee, uden at gaae ud fra den oprin- 

 delige moralske Grundforcstilling, da det er ved denne Forestilling vi for- 

 udsætte Lovens Tilværelse og ere os dens Egenskaber bevidste i dens umid- 

 delbare Forhold til Menneskets Villie). 



Er Sædeligheds Loven en guddommelig Lov, maa dens Indhold 

 være os givet, enten i og for sig, eller som Bestanddeel af en anden Lov. 

 Det er os givet ved vor aandelige Grundforestilling om Alskaheren {yox 

 oprindelige religieuse Idee) og ved Alskabningens Tilværelse. Det Höjeste 

 Væsens Formaal med Alskabningen maa i Forhold til den menneskelige ^'il- 

 ]ie, eller forsaavidt det skal iyldestgjöres og iværksættes ved denne, være 

 dens Lov. Her blive altsaa tvende Sporgsmaal at besvare: det forste om 

 Skabiiingsformaalct, det andet om, hvorledes dette Foimaal er Lov for 

 Menneskets Villie. 



Det guddommelige Formaal med Alskabningen er Alskaberens Vil- 

 lie som iværksat i det uendelige Skabte, som den höjeste, ubetingede 

 Grund for dettes Tilværelse , Vedblivcn og Virken. Det er ubetinget Be- 

 stemmelse, altsaa Lot. Det guddommelige Fonnaal og den guddommelige 



(7) 



