156 



ere siden Mer y' s Tid stadfæstede af Poli *) og Koelreuter **); 

 og i den senere Tid ere de alter undersögte af Carus, Irevi- 

 ranus, Pfeiffer og Prévost isærdeleshed hos Dammuslinger 

 (Slægteine Unio og Anodonta). Man kan ogsaa meget let over- 

 bevise sig derom ved at undersöge disse Dyr ved Begyndelsen 

 eller Enden af Vintren , hvor man hyppigt vil finde , at det 

 ydre Gjellepar er udspilet af en hvid eller guulagtig Materie,' 

 der ved nærmere Undersögelse befindes at bestaae af lutter Æg, 

 hvoraf efter nogen Tid en næsten utrolig Mængde af meget 

 smaa Tveskjæl udvikles. 



De Beskrivelser og Afbildninger, som Carus, Pfeiffer 

 og Prévost give af disse smaa Dyr, stemme nöiagtigen over- 

 eens, saa at man kan være forvisset om, at de have undersögt 

 samme Slags af smaa Tveskiæl. De ere Alle enige deri, at 

 Æggene ere Dammuslingernes Æg, og de smaa Dyr, der fin- 

 des i Gjellerne, den deraf udklækkede Yngel. 



Det vil maaskee synes at være saare dristigt, hvis jeg vo- 

 vede at opkaste nogle Tvivl mod en Mening, fremsat og anta- 

 gen af de meest udmærkede Naturforskere, Dog, da efter en 

 af de meest dybtgrandskende Philosophers Udsagn, man, for at 

 finde Sandheden, maa begynde med at tvivle, haaber jeg, at 

 man ei vil udtolke mit Foretagende paa en ufordeelagtig Maa- 

 de, og at den oplyste Kreds værdiger de Bemærkninger, som 



*) JPo/i Tesiacea utriusque Siciliæ. 2\ I. Inirod. P. II. C. VIII. S. 68. 



Endvidere O/rl. Secund. S. 5. <&'c. 

 **) Koelreuter er egentligen den forste, der har givet os en god Un- 

 dersögelse og Beskrivelse af disse Smaadyr. S. Nova acta Acad. 

 Pelropol. T, FL p. 236. 



