^6^ 



ret almindeligere bekiendf, sikkert liavde ledet deui paa en rig- 

 tigere Vei til at nærme sig Sandheden. 



Overbeviist om min Vens Nöiagtighed i at observere^ be- 

 hovede ]çg blot at anfore en Iagttagelse af ham_, der ganske 

 maatte kuldkaste Hypothesen om den formodede Udvikling af 

 Dammuslingens Æg i Gjellerne. Thi han har bemærket den 

 Maade, hvorpaa disse Dyr fode deres Æg og undersögt Yng- 

 len deraf. Dog^ da jeg ei selv har havt Leilighed til ogsaa at 

 giöre denne Jagttagelse, og her kun af egen Erfaring vil bevise 

 det, som jeg fremsætter, indskrænker jeg mig blot til den nær- 

 mere Undersögelse af de smaa Dyr, der findes i Gjellerne. 



Disse Dyr, som man har anseet for at være Muslingens 

 Yngel, danne en egen Dyr- Slægt, som Rathke henregner til 

 de toskallede Bloddyr og kalder den Glochidiiun. Hans BeskH- 

 velse deraf er folgende. 



Glocliidium: Animal - cirrhis longissiniis instvuctiiin. 

 Testa æciuilatera j æquipalpisy intra margineni exterio- 

 rem ha mata. 



1. parasiiicum. Testa triangularis diapliana. 

 Habitat intra JMytili anatini branchias exteriores, 

 Descr. Testa f-'ix diinldiam linecan longa aid lata hrunnei coloris est, iifn~ 

 bonihus parinn prominentihus et natlhiLS fix consjiicuis ; hatnus in- 

 tra marginem exteriorem iilriusque yah'œ et diinidiœ fere testœ lon- 

 gitudinis per eain diaphanam indagatus. Animal cœterorum hival- 

 %'inni incolis ajjine videtur , sed differt hämo et cirrhis longissiniis , 

 quibus quasi contexta cohœret innumera eorum niultitudo. 

 Til denne i sand Linneisk Aand gjorte Skildring er kun 

 Lidet at tilföie, for at characterisere Dyret. Dog maae nogle 

 Dele af disse Dyr nærmere undersöges. 



