318 



rerne hos Hvirveldyrene, maalte jeg söge at udhæve de indre 

 Særkjenderj som ere egne for Nyrerne i Almindelighed. Thi Be- 

 stemmelsen af Form og Leie kunde ved at eftersoge disse Dele 

 i en fra Hvirveldyrene saa afvigende Dyrclasse ei være til- 

 strækkelig. 



Analysere vi derfor Nyrerne saavel ihenscende til Func- 

 tion som Organisation, erholde vi tilsidst folgende Særkjender. 



Nyrerne ere betydelige Afsondringsorganer. Det, som de 

 afsondre, er et for ludi videt skadeligt Stof, et Excrement, der 

 inaa udfores af Legemet. De staae i et omvendt Forhold til 

 Respirationsorganerne: jo mindre fuldkomne disse ere;, jo större 

 ere hine Organer, jo nærmere ligge de disse og Hjertet *). De 

 faae en betydelig Mængde Blod tilfort, enten arieriust hos Dyr 

 med fuldkomnere PLespiralionsorganer, eller venost, hos Dyr med 

 mindre fuldkomne **). 



Det Organ, jeg al(saa havde at opsoge lios BlÖdd\^rene, 

 maalte være et yifsondringsorgan forsynet med en Udforsels- 

 gajig, der havde et saadant Leie, at det, der afgik, ei blev 

 i Legemet y hvis Munding altsaa maatte ligge ved Dyrets ydre 

 i Flade elier nær ved den; der kunde söges (da hos disse Dyr 

 Respirationsorganerne ei ere særdeles udviklede) i ISærheden 

 af Hjertet', der rigeligen maa være forsynet meå Blodkar , og 



*) Dette lærer os isærdelasLed Undcrsögelsen af Fiskene, Los hvilke 

 Dyr Nyrerne ere meget store, og hos flere strække sig lige op til 

 Gjelierne. 



**) Hertil regner jeg, foruden Fiskene og Kryhdp-ene, endnu Fuglen«; 



der kun have smaa Lxuiger, Jfr. Bidr, III. 318. 



