336 



iode Fors-'ùg. Den Vædske, der findes i Levergangene 

 og Maven, har hos Snegle i naturlig Tilstand og som en Tid- 

 lang ei have taget Næring lil sig, en mörkebruun Farve, og er 

 af en sliimagtig Be.skafienhed , fortykkes ved tilsatte Syrer, og 

 antager en noget morkere Farve ved tilsat Jernsalt. Denne gal- 

 deagtige Vædskes Farve aftager, naar den kommer længere ned 

 i Tarmene; den bliver derved noget tykkere og lysere, og fin- 

 des tilsidst i Endetarmen som tennneligt faste klare SJiiracy- 

 lindre. 



Ündersöges ved en til Indsugningsforsög forberedet Snegl 

 efter 12 til 21 Timer de anförte Vædsker, kan ei det jern- 

 blaasure Kali opdages deri. Efter 48 Timer derimod findes 

 Spor deraf, og nu tiltager det fra Dag til Dag i den Mængde, 

 at disse Vædsker ved tilsat Jernoplosning antage en særdeles 

 smuk mörkeblaa Farve. 



De klare siiimagtige Excrementer antage ved ovennævnte 

 Reagens samme mörkeblaa Farve. 



^mncerkn. I de Excrementer , der findes i Endetarmen , vise sig 

 tidligere Sj^or af det opsugede Salt end i den Vædske, som Maven indehol- 

 der, hvilket længere nede skal forklares. 



i6f/e Forsog. Den Vædske, der findes i Nyren, den saa- 

 kaldte saccus calcarius har i naturlig Tilstand en graaguul 

 Farve, er tyk og uigjennemsigtig. 



Aabnes Nyren hos en Snegl, der i 8-12 Timer i Forveien 

 har optaget Noget af det Salt, som vi anvende, finder man i 

 den tynde Vædske, der udrinder, ringe Spor af Blaasyre. Forst 

 efterat Saltet længere har circuleret med Blodet, viser det sig i 

 den tykkere Deel af Samme, men aldrig i saa betydelig Mængde 



