3f57 . 



Den Störsfe Deel af Sylt er Geest (det vil sjge ikke Marsk) 

 og bestaaer af Rullesteens-Leer og Sand^ og de Lag, som snart 

 nærmere skulle beskrives j den Deel imellem Landtungen hvor- 

 paa Rantum laae i forrige Tider og den höiere sydostlige Deel 

 af Öen er Marsk, og der danner sig ligeledes Marsk omkring 

 Byen Keitum paa Ostk3'sten. Vestkysten især dens nordligste 

 og sydligste Deel, bestaaer af Sandklitter j som ved Lyst ogsaa 

 indtage en betydelig Deel af Ostkysten. De vestlige Sandklit- 

 ter hvile enten paa fast, grovere Sand, eller paa Rullesteensleer, 

 eller paa et Blaaleer Lag forskjelligt fra Marskjorden eller paa 

 Marskjord selv. Som geognostisk Phænomen fortjene disse Klit- 

 ter Sandeligen stÖrre Opmærksomhed end de hidindtil have faaet. 

 Næst efter Vulkanernes Virkning er maaskee ingen ny Dannelse 

 saa forstyrrende for Jordens nuværende Beboere som denne, 

 og den Rolighed hvormed Klitterne skride frem , den Störreise 

 som er i Phænomenet og som udelukker al Hjelp, naar ikke Na- 

 tur-Betingelser blive forandrede, har noget meget gribende. Der-; 

 til kommer Contrasten af den höieste Frugtbarhed med den 

 hoieste L'fruglbarhed tæt ved Siden af hinanden , af den fuld- 

 komneste Slette med de vildeste, mest uregelrette Ophöinin- 

 ger ; og begge ere til samme Tid afsatte af det samme Hav. 

 Betragter man de taarnhoie Klitter, efter at de ved en Storm 

 og höit Vand ere lodret afskaarne, med et Væv af Sandplan- 

 ter især Carex og Elymus arenarius fra Foden til Toppen, 

 hvis nederste Rodder indtil en Hoide af io-2o Alen for længe 

 siden have ojihört at vegetere, saa ligger Analogien med ældre 

 Sandsteenslag meget nær. 



Maaskee gives der faa Beviser paa den Indflydelse enkelte 

 Lag kunne udöve paa hele Strækningers Form, der ere saa tydelige 



