i^aar man betragter Udbredelsen af de forskiellige Plantefor- 

 mer paa Jordkloden og den mere eller mindre yppige Vegeta- 

 tion som viser sig i dens forskiellige Zoner, vil man snart 

 overbevise sig om, at naar et Land besidder mange Sorter af 

 Jordbund, et for Vegetabiliernes Væxt gunstigt Clima, lave og 

 höie, fugtige og törre Egne og kort sagt mange af de Betingel- 

 ser under hvilke Planterne fremkomme, har det og den storsle 

 Mængde baade af Slægter og Arter. Imidlertid træffer man og- 

 saa heri heel synderlige Undtagelser og Botanikerne have alt 

 længe lagt Mærke til, at nogle Egne, hvis Jordbund ikke synes 

 at være fortrinlig og hvis geographiske Beliggenhed ikke er den 

 som pleier at frembringe den störste Plantemængde, dog, hvad 

 deres Floras Rigdom angaaer, overgaae mange andre Lande 

 som Naturen mere moderlig har udstyret, baade ihenseende til 

 udmærkede og isolerte Planteformer og den Mængde af Arter^ 

 ja endogsaa af Individer, som Slægterne fremtræde med. 



Et mærkeligt Exempel herpaa er Sydpynten af Africa. 

 Faa Lande uden for Europa ere blevne undersögte saa ofte og 



