386 



dens Udstrækning kan dog være temmelig stor. Jeg har ikke 

 Selv seet Exemplarer af mere end 4 Alens Længde, men disse 

 maae höre til de mindre, thi adskillige Skibscapitainer have for- 

 sikret mig, at de paa Höiden af Cap havde seet Exemplarer som 

 vare længere end Dækket af et stort Skib. 



I Henseende til Tykkelsen og Fastheden af Stammen, som 

 er omtrent som Pontlæder, overgaaer den Fucus pyriferus. 

 Det som imidlertid meest udmærker den , er dens Stammes 

 Form. Den er nemlig fra Roden til der, hvor den udbreder 

 sig i Bladform, ganske huul og kiölledannet, saaledes at den ne- 

 denlil er smallere (paa de Exemplarer jeg har seet af et Haand- 

 ]eds Tykkelse) men bliver henimod Enden tykkere og ender sig 

 tilrundet der hvor den udbreder sig i Blade. Naar man i dens 

 friske Tilstand afskiærer Roden og den bladagtige Deel af Plan- 

 ten og giver den en snoet Form, hvilket let lader sig giöre, 

 faaer den fuldkommen Lighed med det blæsende Instrument 

 som man kalder en Slange eller Ssrpent og kan ogsaa bruges 

 paa samme Maade. Reisende fortælle ogsaa at Hottentotterne 

 bruge den til at blæse i istedet for Horn, og havde de Gamle 

 kiendt den, vilde de vist have forestillet Tritonerne blæsende 

 paa Trompetgræs istedetfor paa Sneglehuusej de franske kalde 

 den derfor og la Tro/npete de Kepiune. Efter Ehlons Under- 

 sögeise indeholder åtn mere Jodine end nogen ham bekiendt 

 Tangart. 



Forresten veed jeg intet andet om dens Anvendelse end 

 at man paa Skibe bruger den som en Hævert for at bringe 

 Vand fra een Tonde i en anden, og at den efter Thunlergs 

 Beretning svömmende paa Vandet er et Hvilested for Söefuglene 



