XX 
Den begynder med de i Hiftorien fremtrædende Perfoners Stam- 
tavler, deres Nedfettelfe i de Egne de fiden beboede, og de- 
res gienfidige Slegtikaber, eller andre Forbindelfer. Fortælle- 
rens medfölende Deeltagelfe, uagtet Fremftillingens ftörfte Sim- 
pelhed , vifer fig fornemmeligen deri, at jo mere Heltens tra- 
gifke Ende nærmer fig, des udförligere, hierteligere og virke- 
lig rörende vorder Udviklingen. Sagaen fluttes med tvende mær» 
kelige hiftorifke Angivelfer: efter den ene er Begivenhedernes 
Periode mellem 925 og 1025; efter den anden henvifes Hiflo- 
riens Affatning omtrent til Aar 1155. | 
| Den anden Afdeling fyffelfætter fig med den flörre Fli= 
otsdæla- Saga. Wed at fammenligne den med andre Sagaér og 
påtter, fom enten ere dens Kilder, eller dog flaae 1 Forbin- 
delfe med de der berörte Tildragelfer, föger Forf. at adfkille 
det virkelig Hiftorifke i Fortællingen fra Udfmykkelferne. Han 
vifer at denne Saga ikke blot modtager Lys af adikillige andre, 
men at der. ogfaa gives adfkillige, fom den kalter et Lys paa. 
Af mange udvortes, meu ifær af vigtige Indvortes Grunde f. Ex. 
af Maaden hyorpaa Chriftendommen omtales og andre Sagaér 
benyties, og af Maaden hvorpaa de topographifke Angivelfer 
fremftilles i den vidtlöftigere Bearbeidelfe af Fliotsdæla - Saga 
godtgidres at den er Halvandet Aarhundrede yngre end den kortere. 
Som et paafaldende Exempel hvorledes en Begivenhed i Tidens 
Længde ved Udfmykkelfer kan erholde en ganike forfkiellig Skik- 
kelfe udhæves Fortællingen om den dierve Qvinde Droplög. I den 
gamle Fliotsdaela-Saga omtales Droplög blot fom en fmuk og for- 
ftandig Qvinde, 1 Brandkrofla - patter er Hiftorien mere roman- 
tik, og Droplogs Ankomft til Oen, foranlediges ved en heel 
; befynderlig Begivenhed; i den nyere Fliotsdæla - Saga endeligen 
har alt faact Udfeende af et vidunderligt Æventyr, i hvilket Tron- 
delagens Opland, hvorfra hun var kommen, forvandles til 
Heiland, Bonden, hos hvem hun var, til en Jotun, og Pigen 
fely forvexles med hendes Oldemoder. Saaledes er det muligt 
ved Critik, her fom i det Ovrige, at beflemme Grandferne 
‘mellem den fande Hiftorie og dens Udpyntning ved æventyrlige 
Sagn. 
I Afhandlingens öde Afdeling vifes hvad nordifk Olkund- 
{kab af Flioisdela - Saga kan vinde. Forf, anfører, efter Sa- 
