292 \ 
mer, i hvor ftor Grund der end haves til at vente engang at 
træffe en faadan, da man under viffe Omftændigheder finder en 
fortlöbende Kanal, fom atter under andre favnes. Hvad Glan- 
delen angaaer, har jeg fundet den fnart flörre og mere udvik- 
let, fnart mindre, og ikke faa tydelig udviklet. Dog er Ho- 
vedkanalen altid tilftede, og injiceret med eel og törret 
har den aldeles et grenet Udfeende. 
Efterat jeg faaledes anatomifk og hiftorifk ne befkrevet 
dette Organ hos Syinet, vil jeg nu fkride til Organet hos 
Koen, der er mere indviklet og vanfkeligere at befkrive. Jeg 
har maattet gaae tilbage til Organets förfte Udvikling i Kal- 
ven. Uden at bruge denne Fremgangsmaade, vil man vanfke- 
lig finde Lighed mellem Moderhalfens glandulöfe Structur hos 
Koen, og Glandelen paa Svinets Vagina, der kun ved at fölges 
igjennem de forfkjellige Udviklings Perioder, ‘beflemt kan figes 
at være glandulôs. Derved troer jeg det vil lykkes mig, at 
famle til et Heelt, hvad Malpighius med utroelig Opmerk- 
fomhed og Nöiagtighed ftykkeviis har fundet, og fom han, da 
han ikke gik denne Vei, og ikke har kjendt Organet hos Svi- 
net, maatte antage fom blot tilfeldige Afændringer. 
Om Organet hos Koen. 
Koen har en Ulerus bicornis divisus , faaledes fom de 
Svrige drövtyggende Dyr. Denne Uterus udmærker fig ved en 
lang og tyk Moderhals (collum uteri), en Modermund (orifi- 
cium uteri), en Moderhnulhed (cavitas uteri) og ved tvende fra 
Moderlegemet (corpus uteri), udgaaende Horn (cornua uteri), 
fom tilfidft gaae over i Modertrompeterne (Zube Fallopü), Ved 
