298 
ner der danne Samme. Der er altfaa Grund til at antage, at 
Organets Tilfteedeyerelfe under Form af en fuldkommen dan- 
net Kanal ved Siden af Moderhalfen blot er tilfeldig, og kan 
ikke anfees for den egentlig normale. Derimod fynes den hyp- 
pige Tilftædeværelfe af de glandulöfe Knopper at hentyde paa 
en glandulös Structur, hvilken Omftendighed, i Forening med 
deres fuccesfive Udvikling og tydelige Freiatreden i yifle Peri- 
oder af Dyrets Liv, fynes at beftyrke den foranförte Mening. 
Saavidt har jeg kunnet forfölge denne Deel af Organet ‘igjen- 
nem de forfkjellige Aldere, dog ftaaer der endnu meget tilbage, 
faafom fornemmelig at erhverve nöiaglig Kundfkab om, og 
hvorofte Koen har kalvet. 
Ved Injection har jeg fundet, at Moderhalfen er over- 
maade valkulös, og at naar man borttager de udvendige Fa- 
fikler af mufkulôfe Fibrer, finder man at utallige Grene gaae 
til denne Deel. Diffe Grene udbrede fig i en cellulös Vey, 
og danne mange Ramificationer og Circumyolutioner; ved at 
injicere nogle Grene, bliver man tydelig vaer, at de have ud- 
bredt fig i de folliculi eller Udyidninger, fom flåde til ZZo- 
vedkanalen, faaofte den er tilftede. 
Det har altid faldet Anatomerne vanfkeligt at definere en 
Glandel (Kiærtel), og man har maattet behjelpe fig fom man 
kunde med en fimpel Befkrivelfe, og endog denne var ikke til 
ftrækkelig for at bibringe en nogenlunde tydelig Idee. _ Man 
tog derfor tilfidft fin Tilflugt til en egen Structur, eller en egen 
‘ udvortes Form ("ad peculiarem habitum sive ad singularem 
faciem externam,” figer Heister). Paa et andet Sted figer nys- 
nævnte Forfatter: ” dt mirabuntur forte non pauci, quare ad 
