309 
Materie. Hans Aand vilde udentvivl flöves, naar den ikke 
fandt en for dens fremad ftrebende Virkfomhed fyarende Næ» 
ring, og Livet og ifær dets Love föge vi dog i Særdeleshed at 
lære at kjende. Organismens Redfkaber, hvorigjennem diffe 
aabenbare fig, ere höift fammenfatte, imedens Tendentfen er 
Simpelhed ‘og Eenhed. Vi ere glade, naar vi finde Noget, hvor- 
til yore Tanker kan knytte fig. Den anatomifke Kniv kan kun 
fore os gjennem den grovere Sammenfætning. Vort Öie fland- 
fer fnart, naar vi föge at trænge ind i Organismens Indre, 
Ikke desmindre föger Siælens Virkfomhed ftedfe, om ikke at 
hæve, faa dog at nærme fig det Slår, der engang er draget 
for vore Oine. Den ene Theorie opftaaer faaledes efter den 
anden, og kun den paa Facta meeft grundede nyder den læng- 
fte Tilværelfe. Jeg drifter mig ingenlunde til at fremföre nogen 
nye Theorie om Conceptionen, en Gienftand der i Aarhundre- | 
der har fyflelfat de fkarpfindigfte Naturgrandikere. Jeg vil blot 
anföre hvad de Gamle af Erfarenhed troede, at der foregik, 
faavel under Dyrenes Parring, fom Mennefkets Samleie. De 
ældre Anatomer antoge for vift, at Qvinden ligefaavel fom 
. Manden affondrede Sed under Samleiet; dog var det dem 
ummeligt at bevife dette anatomifk; men alt fom Anatomien 
gik fremad, og de Fallopifke Trompeter opdagedes, troede 
man at have fundet 1 dem en Udforfelsgang for den i Ægge- 
fiokken affondrede Sed. Imidlertid fortrængtes fnart denne 
Tanke, da man nöiere lærte at kjende diffe Deles Nytte, og 
fandt, at den beflod i at fore det befrugtede Æg ind i Mode- 
ren. Ikke desmindre kunde dette Savn af anatomifk Vished 
ikke aldeles fvække og tilintetgjôre, hvad Erfarenhed lærte. 
