XLIX 
med at udtrekke den vanskelig og medförte Smerter. Den Ende, man 
havde fattet, rev af; og nu paafulgte Betendelse, Bollenhed og smertefulde 
Saar, der udfordrede lang ‘Tid inden de lægtes. | 
Prof. J. gjorde herved fölgende Iagttagelser. I det Ormen gik itu, 
udflåd en melkehvid Vædske, der, betragtet igjennem Microscopet, vrimlede 
af en utallig Mengde levende smaa Orme. Disse vare af $ Linies Længde. 
Den forreste Trefjerdedeel af Legemet var cylindrisk, noget fladtrykt paa 
Siderne, den forreste Ende conisk; den bagerste Fjerdedeel dannedes af en 
meget fiin Spids. Ormen var overalt gjennemsigtig. I den cylindriske Deel 
kunde man dog see tydelig Tegn paa Indvolde, De vare meget levende, 
bevegede sig lig Vibrioner og rullede sig spiralformigt sammen. Men i 
denne Bevægelse deeltog kun den cylindriske Part. 
Prof J. havde disse Dyr 6 Dage levende i Vand. Han tog derpaa 
den Orm, han havde uddraget, og fandt ogsaa i denne Ormeunger af samme 
Beskaffenhed og Störrelse som de forhen omtalte og stadfæstede derved de 
Iagttagelser Lichtenstein derom har gjort, 
Da man i flere Arter Fidaria (nemlig F. fusca og sanguinea) har 
fundet levende Unger, er det sandsynligt, at de ovenomtalte smaae Orme, 
skjöndt saa forskjellige fra Hudormen i Formen, dug ere dens Yngel, hvis 
Mengde staaer i et os endnu uforklarligt Forhold til de faa af Moderdyret, 
der findes hos et enkelt Menneske. At Ormenes Lengde tiltager som Fölge 
af den fremskridende Udvikling af deres Yngel, er sandsynligt. 
Muligt kunde det ogsaa vere, at ved en tiltagende Udvikling af 
Ynglen Moderdyret bortdöde, Ynglen derimod vedblev at leve i Moder- 
dyrets tilbageblevne Hud, hvis förste Hinde danner en rörformig Skede 
eller Balg, der vedblev at vere deres Bolig eller Opholdssted. Dette har 
rimeligviis givet Anledning til at nogle Naturforskere og Læger have næg- 
tet Tilværelsen af Hudormen og antaget, at det man havde udtrukket af 
slige Saar ei var nogen Orm, men et pathologisk Product af en foregaaende 
Inflammation, nemlig Stykker af Cellevev, Sener, Nærver eller Blodaarer 
(deraf ogsaa Benævnelsen af Vena saniosa, Vena Medinensis). 
Professor Zeise har fremdeles fortsat sine Arbeider over den Classe 
af Svovelforbindelser, der allerede i saa mange Maader er bleven oplyst af 
ham, og har atter vundet nyt Udbytte. Vel ere de nye Undersögelser, 
hvorom her skal tales, endnu ikke tilendebragte; men adskillige væsentlige 
Puukter deraf kunne dog her allerede meddeles, Man vil erindre sig, at 
7 
4 
