LVII 
Söereisen foranledigede ham endvidere til at anstille nogle Undersö- 
gelser over Havets Lysen. Som bekiendt staaer Mængden af de lysende 
Punkter for endeel i Forbindelse med Veirliget, i det den ved höi Luft- 
varme og overtrukken Himmel er betydeligt större end ved klar og kjélig 
Luft; — i Maaneskin forsvinder Phænomenet ganske, hvilket dog vistnok 
kun er en Folge af at Maanens Lys overvinder det svagere Lys af de ly- 
sende Punkter i Havet. I indesluttede Have, i Kysternes Nerhed, tiltager 
Mængden af disse lysende Punkter; intetsteds bemærker Iagttageren, har 
han seet Havet lyse stærkere end udenfor Bugten af Rio Ianeiro, hvor 
Kjölvandet var saa sterkt lysende at man i Lendseportene, trods Nattens 
fuldkomne Mörke, kunde læse fiin Skrift. Ved at opfange og ndiagtigen 
at undersöge de lysende Punkter, iagttog han, at det var smaae Krebsarter 
(Crustaceer), 
Med Hensyn til Brasiliens Planteverden, har han i det Selskabet 
meddeelte Brev*) kun givet Oplysning om de almindelige Vei- og Ukruds- 
planter. Dette er det sörgeligste Partie af Brasiliens ellers saa yppige Ve- 
getation, Medens hos os den störste Riigdom i Planterigets Frembringelser 
udfolder sig under Indvirkningen af de velgjörende Solstraaler, og de tætte 
Skove vise en Eensformighed, der grændser til Armod, saa fölger i Brasilien 
derimod med Bortryddelsen af Vernet mod Solstraalernes umiddelbare Paa- 
virkning en Aftagelse i Væxtrigets Frodighed, der gradeviis udarter til hede- 
agtig Forkrybling. Man maae derfor ikke hist vente den brogede Blom- 
sterflor, som forskjönuer Siderne af vore Veie. Forgjeves söger man vort 
friske Grönsver, forgieves noget, der kunde lignes med vore Valmuer og 
Kornblomster, med Echium og vore övrige smukke Asperifolier, eller med 
de mange gule og hvide straalblomstrede Synantherer. Det egentlige Tæppe 
af Grönt, hvorved de ubetraadte Steder og Veiene, de frie Pladser og Hu- 
sene, Gangene i Haverne o. s. v. bedækkes, dannes vel ligesom hos os af 
Græsarter; men dette Græstæppe er hverken det livlige lyse Grénsver, der 
om Vaaren bedikker vore Marker og Enge, eller det guulladne Straae, der 
i Höstens Tid giver vore Landskaber et eget Preg. Den strenge alvorlige 
Characteer, der udmærker de fleste af Vegetationens Hovedformer i det tro- 
*) 1 et senere Brev, der siden er forelagt Selskabet, beskriver Dr, Lund, efter at have 
gjort en Reise i det Indre, den saakaldte Campos-Vegetation, 
(8) 
