LXVII 
tens övrige Deel er, forsaavidt den ikke er bleven voldsomt borthugget, ty- 
delig nok. 
Kong Harald Hildetand, hvem Oldsagnene tillagde ikke alene Herre- 
dömme over Danmark og Sverrig, men ogsaa betydelige Erobringer i Tydsk- 
land, Frankerige, Nederlandene og Storbritanien (Northumberland og Cum- 
berland) meentes allerede i Middelalderen at have ladet Runamos Indskrift 
indhugge. Dette vide vi af Saxos Beretninger paa forskjellige Steder af 
hans danske Historie, jevnförte med hinanden. Först hedder det nemlig i 
Fortalen, hvori han kortelig beskriver de nordiske Lande: ”I Bleking sees 
en Klippe, bekvem for Vandrende, (eller forsynet med en Gangstie) og li- 
gesom overströet med forunderlige Bogstavtegn. Der löber nemlig en Fjeld- 
sti fra den sydlige Havbred ind i Verendes Örkener. Den omgives (til 
begge Sider) af to Linier (eller Streger) kun adskilte fra hinanden ved et 
lidet Rum, men dog betydelig udtrukne i Længden. Mellem dem er en 
Flade, som viser sig at vere udhuggen overalt med Figurer (Charakterer) 
bestemte til at læses. Skjöndt dens (Fjeldstiens) Beliggenhed er saa ujevu, 
at den snaıt gjennemskjærer Fjeldhöjder, snart udstrækkes over Dalens Dyb- 
der, kan man dog tydelig spore at Bogstaverne gaae ud i en Række. Dis- 
ses Betydning sögte Kong Valdemar, den hellige Knuds lyksalige Sön, som 
forundredes herover, at udforske, og udsendte derfor Mend, som skulde be- 
reise denne Klippe, for ved en meget omhyggelig Undersögelse at gjenuem- 
gaae den hele Række af de der synlige Charakterer, og derefter optegne 
(indskjære ) dem paa etslags Stokke, efter de selvsamme Skikkelser (til 
Punkt og Prikke). De kunde dog ingen Mening faae ud af det Hele, fordi 
de indgravede Trek (eller: Indridsningens Udhuling) deels vare udfyldte 
med Dynd, deels udsiidte af Fodgjængeres Spor, saa at Skrifttrekkenes Ud- 
strekning löb utydelig sammen paa den fortraadte Gangsti (9: Bogstavernes 
Trek löb i hinanden og forvildede Læseren). Heraf er det klart at ogsaa 
de haarde Klippers Ridser, gjennemregnede af langvarig Væde, groe igjen, 
enten ved sammenblådet Dynd (Ståv og Jord) eller ved jævnlig Overåsning 
af heftige Byger.” 
LI Værkets 7de Bog siger Saxo herom, idet han beskriver Kong Ha- 
rald Hyldetands (eller Hildetands) Liv og Levnet: "Han drog Omsorg for 
at hans Faders Bedrifter bleve indgravede, af Kunstnere, paa den Klippe i 
: Bleking , om hvilken jeg ovenfor har talt.” Da Saxo levede i den oven- 
nævnte Kong Valdemars (nu kaldet den Stores eller den fstes) Regjerings- 
(9*) 
