LXX 
domscharacterer. Prof. Finn Magnussen har i sine Ungdomsaar havt Leilighed 
til at betragte, og tillige, ved Ældres Underviisning, til at læse de simple- 
ste blandt dem. I den modnere Alder har han med Opmærksomhed under- 
sögt de mere indviklede af hine besynderlige Figurer, meest efter paalide- 
rige Afridsuinger (f. Ex. Biskop Steingrim Johnsens af Binderunerne i den 
ellers kun lidet bekjendte Paradis- Hule i Rangaavalle Syssel) og dette Stu- 
dium har i Forening med afdöde Jerde Islænderes Underretninger (i uud- 
givne Haandskrifter) om denne Skriftart overhoved, mest bidraget til den 
. Lethed, hvormed han troer at have, saavidt muligt, dechiffreret Runamo- 
Indskriften, om hvis Læsning baade han og andre för havde tabt alt. Haab, 
saasnart han havde opdaget, at den burde læses fra Höire til Venstre, men 
ikke paa den ellers, for nordiske Indskrifter sædvanligste Maade. Det maa 
ellers bemærkes, at de heromhandlede Runers Dannelsesmaade, især 1 Be- 
gyndelsen, er noget afvigende fra den som sees paa de almindelige Rune- 
stene fra Hedendommens sidste Perivde, saavelsom og fra den christelige 
Middelalder, i det de mere ligne naturlige Grene, Kviste eller Stilke. Man 
seer da her tildeels Runernes ældste Form, som den antages at have væ- 
ret, dannet for Hedningernes overtroiske Spaadomskunster, til formeentlige 
Orakelsvar, efter JV, C. Grimms og F. Magnussens af hinanden uafhængige 
Forklaringer (Ueber deutsche Runen S. 296-320; Dansk Oversættelse af den 
ældre Edda III, 75-96). Den danske Opsats blev skrevet i Aaret 1819, i 
Anledning af Hs, Exellence, Hr, Overkammerherre Hauchs, ved Hs. Durch- 
lauchtighed Landgreve Car/ til Hessen foranledigede Onske om en Betænk- 
ning over Betydningen af adskillige besynderlige Charakterer (som meget 
ligne Nordens ældre hedenske Runer) paa en 1818 ved Willinghausen i 
Hessen fundet hedensk Gravsteen. Runamoindskriftens Udseende i des Hele 
og dens særegne Charakterers Beskaffenhed vil ellers bedst kunne erfares af 
de 'Tegninger deraf, som Selskabet har foranstaltet stukne i Kobber, og som 
skulle ledsage den fuldstændige Beskrivelse og Forklaring over dette mærk- 
værdige Monument, som snart vil blive indrykket i dets Skrifter. - 
Indholdet af Runamos Indskrift kan vel i og for sig selv ikke an- 
sees for at være særdeles vigtigt, men ikke desmindre giver dens Dechiffre- 
ring adskillige for Nordens Historie oplysende og interessante Resultater, 
især disse: 1) At Runerne, tildeels bundne, af magiskkryptographisk Art, 
brugtes, samt vare mangefoldig uddannede, i Nordens Hedenold, (henved 
700 Aar efter Christi Fådsel), ligesom og at de (i det mindste i visse Til- 
