LXXXVIII 
kenland, ogsaa de permanente, antage Charakter af temporære Biergströmme 
(des torrents), idet de sedvanligen, om Foraaret, naar de höje Bierge nedsende 
de smeltede Sneemasser, pludselig opsvulme til en frygtelig Brede og Styrke, 
fremvælte med Bulder lösrevne Klippestumper, bortskylle Broerne og anrette 
ofte store Odelaggelser, men derimod om Sommeren, ved Kildernes Vand- 
mangel og den sydlige Sols Indflydelse indknibes til smaa Strömme, blive 
uskiönne, ubetydelige, ja tabe sig endog ofte ganske i Sandet lange förend 
de naae Havet. Denne Flodernes Beskaffenhed er aldeles en Virkning af 
den ovenfor bemærkede Beskaffenhed af Landets Overflade; herfra ogsaa de 
hyppige Oversvémmelser som Grækenland, baade i ældre og nyere Tider, har 
veret hjemsögt af. Bjergenes Höihed og Brathed som nedsende Strömmene 
med lil og Dalenes overordentlig Jævnhed, som uden kunstig Hiælp ikke hur- 
tig nok lade aflöbe de i Regntid eller Sneesmeltning brat nedskyllende 
Vande, udsætte Grækenland , især Peloponnesen og Thessalien, meer end 
noget andet europæisk Land for dette Onde. Derfra de hyppige Taler hos 
hellenske Forfattere om Oversvömmelser og om heroiske Arbeider foretagne 
af velgjörende Helte og llövdinger, f. Ex. Herakles, til Vandenes Afleding 
og de betrængte Indvaaneres Tarv. Hvo kiender ikke Sagnene om deu 
deucalionske Vandilod, som i den fjerneste Oldtid overskyllede Thessaliens 
vide Sletter? Ældgamle Sagn, dybt rodfæstede i den hellenske Folketro, an- 
give et lykkeligt Jordskiælv, hvorved Olympens Biergmasser adskiltes fra 
Ossa , og aabnede Peneus’s og Thessaliens stagnerende Vande et Aflöb til 
[lavet igiennem den snevre Tempedal, som Aarsag i Thessaliens Beboelse. 
(Denne Afhandling, om de græske Landes Ejendommeligheder, hvoraf dette 
er et Udtog, agter Forfatteren ved et senere Arbejde at fortsætte). 
Samme har ligeledes forclæst en Afhandling "om den Koryeiske Grotte 
paa Parnasset” hvoraf Følgende er et Udtog: 
Den Koryeiske Grotte ("7d &vrpoy To Kopüxior”, ogsaa slethen”ro Kopv- 
xıv”) under en af Parnassets överste Bierghöider er det skiönneste Nym- 
pheon, Forfatteren har seet i Grækenland, og da de Gamle, især græske 
Skribenter, saa ofte have omtalt denne mærkelige Localitet, da dens Na- 
turbekaffenhed er særegen og besynderlig, og da meget faa Reisende i ny- 
ere ‘Tider have besögt den, ikkun fem eller sex, saa har han troet, at en 
nöiagtig Beskrivelse af et Oienvidne om denne underlige Grotte vilde kunne 
interessere. Forfatteren har derfor uddraget det Vigtigste af hvad han i 
sin Dagbog og andre Papirer har bemærket og samlet angaaende denne Gien- 
(12) 
