LXLI 
kundigste og skiönmeste af dem alle er den Nymphegrotte, som kaldes Æo- 
ryeion, ligesom hiin i Cilicien.” 
Dette Sted behöver ingen videre Forklaring, men inden Forfatteren 
forlader det, har han blot bemærket, at Strabo selv har beskevet den anden,” 
de Coryciske Nympliér indviede, Grotte i Cilicien (hvilken han her blot 
nevner) i den XIVde Bog af hans Geographi pag. 670-671 (ed. Casaub.), 
hvor han, iblandt mange andre mærkelige Yttringer om det Ciliciske Cory - 
cion, ogsaa har den, at den bedste Saffran (Kgexos) voxte i denne Grotte, Stra- 
bos Ord om det Ciliciske Corycion ere smukke og maleriske, men en langt 
pompôsere Beskrivelse af dette Nymphæon haves af Pomponius Mela, (De 
situ orbis 1. cap. 13 $. 3) som förer til den Formodning, at den store Ci- 
liciske Grotte er en i den fjernere Oldtid udbrendt Vulkan,-som f. Ex. 
Albano-söen, Nemi-söen og Vallericcia paa Albanerbjergene ved Rom, hvilke 
alle i Fortiden vare Vulkaner, men udbrændte længe förend Roms Anleg- 
gelse, Det er ikke Forfatteren bekjendt, “at nogen nyere Reisende har be- 
sögt det mærkværdige Sted i Cilicien, men alle vedkommende Yttringcr af 
antike Forfattere har C. H. Tzchucke samlet med stor Belæsthed og Flid i 
sine Notis exegeticis ad Melam. Saa meget i Forbigaaende om det Cili- 
ciske Corycion. 
Hvad nu fremdeles de antike Beskrivelser af den store Grotte paa 
Parnasset angaaer, da er Pausanias’s den mærkeligste af dem, vi endnu have 
tilbage; og Forfatteren anseer dct for hensigtsmæssigst, at meddele det Sted 
af denne Forfatter, nemlig i Xde Bogs 32 Capitel in extenso (men som i 
narverende Udtog blot kan citeres) hvor han udférlig Omtaler denne 
Gjenstand. 
Derpaa gaaer Forfatteren over til det andet Formaal for denne Med- 
delelse, nemlig at angive de Forsög i den moderne Tid, som ere blevne 
ham bekjendte, paa at stige op til det Parnassiske Korycion, 08 endelig at 
beskrive det saaledes, som Baron Stackelberg og han have fundet samme. 
II. Opmuntrede véd Gjenstandens Merkverdigheder og de "gamle 
Forfatteres Angivelser om denne Grottes Beskaflenhed, især om dens under- 
lige Stalaktit-Crystallisationer, forsögte moderne Reisende allerede i det 17de 
Aarhundrede, at bestige Parnasset, og at finde den navnkundige Hule, men 
næsten bestandigen forgjeves. /Vheler og Spon (som reiste sammen i Aarene 
1673-1677, cg hvis Béger, endskjéndt med alle de Mangler, som deres Tid 
forte med sig, ere af stor Vigtighed for alle senere Undersôgelser i Græken- 
1 
