LXLVI 
östen fer Biarmeland, hvor Ravet ikke forekommer. Snarere viser Sagnet 
hen til de, ved Solens lange Ophold over Horizonten paa visse Tider 
og ved. Nordlyscne sig udmærkende nordiske Egne. Sidstnævnte Phæ- 
nomen gienkiendes i enkelte eddiske Myther; om Valkyrierne der reed 
i Luften paa skinnende Heste med straalende Spyd, om den skiönne Jette- 
qvinde Gerdur i Utgard, hvrs Hender og Haar gave Gienskin og hvis Bolig 
var omgivet med brændende Luer, og maaskee i flere lignende. Men en ty- 
deligere Skildring af Nordlysets forskiellige Phænomener frembyde dog de 
islandske Digtninger om Kong Gudmunds Rige paa Glesisvéll, og Saxes Be- 
retning om Torkil Adelfars Tog til Kong Geruth, hvis fælleds historiske 
Grundvold uden Tvivl maa söges i Erindringer om Nordboernes ældste Han- 
delsreiser til det hvide Hav og til Biarmeland. Enkelte her forekommende 
Trek have megen Lighed med Beskrivelsen hos Middelalderens Annalister 
om Krigsliere, Drager, gloende Telte m. m. i Luften, der almindeligen for- 
klares om Nordlyset og dets Phænomener. 
Antages nu den Mening, at hiin vestlige Ravkyst egentlig var den 
som Phénicier og Massilicr i den fierne Oldtid have besögt, saa möde langt 
ferre Vanskeligheder ved Forklaringen af de hidhörende Steder hos de Gamle, 
end naar disse Steder skulde henfores til den östersöiske Kyst. Herodot er 
den ældste Forfatter som omtaler Ravhandelen, og det i Forbindelse med 
Tinhandelen paa he kassiteridiske Öer. Ved hans Eridanus kan man tænke 
sig enten een af de större Floder som falde ud i Nordsøen eller et Sund mel- 
lem to af de herværende Oer; Navnets Etymologie såges i et undergaaet 
Stammesprog, hvor Don haver betydet Vand, Det meest klassiske Datumtil Rav- 
handelens Historie skyldes derimod Pytheas fra Massilia, der omtrent paa 
Alexander den Stores Tid besågte de nordiske Lande, Ved den af ham om- 
talte Kyst Mentonomon forstaaes Vestkysten fra Skagen af, ved Oen Aba- 
lus (Baltia, Basilia) hvor Ravet opkastedes, en Oe i Vesterhavet. Begge 
Benævnelser forklares af det gamle frisiske eller nedersaxiske Sprog, og sam- 
menlignes med lignende Steduavne i disse Egne, endnu fra den nyere Tid. 
Mentonomon kan antages at have været det Samme som de nordiske Kılz 
ders Reidgetland. Guttonerne, som Pytheas lader beboe denne Kyst, gien- 
kiendes i de ældste Beboere af HalvGens nordlige Deel, Jyderne, ligesom 
Teutoncrne i de sydligere Saxer. Foruden Ravkysten har Pytheas allerförst 
omtalt, saavel Thule, ct Land af en uvis nordlig Beliggenhed, som et an- 
det Land, hvilket han tillegger et Slags Kultur; ved dette skal uden Tvivl, 
