LXLVII 
forstaaes en Decl af Ravkysten eller den jydske Halvöe, paa hvilken haus 
Beskrivelse i temmelig Grad synes at passe. Med Pytheas’s Forestilling 
stemme, i det Hele, senere Forfatteres Efterretninger om disse Egne og de- 
res Beboere overeens. Mela beskriver Havet vesten for Halvöen, under 
Navnet sinus Codanus (af samme Etymologie som Eridanus); Halvöen 
selv karakteriserer han paa eet Sted som et longum supercilium; paa et 
andet Sted Lenævner han den Codanonia eller (efter en anden Læsemaade) 
Scandinavia. Som Beboere nævner han Cimbrer og Teutoner, Plinius 
beskriver en Oe i sinus Codauus under Navn af Scandinavia, blandt hvis 
Beboere vare Hillevionernes Stamme; men Öer og Halvôer forvexledes 
jevnligen af de Gamle, og af den hele Beskrivelse er det klart, at Plinius 
ved Scandinavia har forstaaet den jydske Halvöe, hvilket ogsaa kan sluttes 
af den Forbindelse, hvori den nævnes med promontorium Cimbrorum. Af 
Benævnelsen findes endnu Spor i det paa flere Egne af Jyllaud forekom- 
mende Stednavn Skanderup, hvis Etymologie, ligesom Skaane, Skaun i 
Norge o. fl, uden Tvivl maae udledes af det gamle Ord Skaun 9: sumpig 
Egu. Hillevioner betyde Beboere ved en Elv eller Flod; her formodent- 
ligen enten Skodborgaae, Eideren eller Elben. Sevobjerget hos Plinius 
kan ikke forklares om Kiölen paa den store skandinaviske Halvåe, men den 
ophåiede fordum skovbevoxede Landryg, der sånden fra strækker sig midt 
igjennem den vestlige Halvöe og endes i Skagen. De Beboere paa Halv- 
Sen, som af Pytheas kaldes Guttoner og Teutoner, af Mela Cimbrer og Teuto- 
ner, forekomme hos Ptolemæus som Cimbrer og Saxer; angaaende de åv- 
rige af sidstnævnte Geograph mellem disse to Folk nævnte Stammer yttrer 
Forf. Gisninger, der tildeels afvige fra de hidtil opstillede Forklaringers. 
Disse de Gamles Efterretninger om Norden foranledige en etymologisk Di- 
gression øver nogle af vore ældste Folke- og Landnavne, hvoraf Resultatet 
bliver: at Gother (Jotar) oprindeligen have betydet Mennesker eller Indbyg- 
gere; T'eutoner udledes af Thiod, Udtrykket, deels for et Folk, deels for et 
Land, der igjen haver vedligeholdt sig i Sverrigs gamle Benævnelse Svit- 
hiod, i det jyske Thye og i Ditmarsken. ‘Til Grund for Navnet Danmark 
ligesom for Codanonia ligger det forhen omtalte Stammeord Don eller Dan 
9; Vand, hvoraf alle de Lande, der kom til at udgjére dette Rige ere om- 
givne. At Massilienserne, saalænge deres Handel blomstrede, have fortsat 
Farten paa den vestlige Ravkyst, kan sluttes af adskillige hos Plinius op- 
bevarede Udsagn af tabte Forfattere, deels samtidige med Pytheas, deel 
(13) 
x 
