C 
gives Sprog aldeles uden Kjön og det er ugrundet i denne Omstændighed at 
see et Beviis paa en mindre livlig og poetisk Opfattelse af Naturen, idet en 
slig Inddeling og Biforestillinger meget vel kunde vere tilstede uden at 
faae et sprogligt, Ordets Brug stedse ledsagende Mærke. Hvor nu Classifica= 
tionen af Forestillingerne gjorde sig gjeldende, der var det baade det i sig 
simpleste og fårste Trin og tillige det, som historisk Betragtning viser som 
det ældste, at kun Analogien med den i selve Menneskets Væsen stedlindende 
Differents, den egentlige Kjånsmodsætning, betegnedes, og det saaledes, at 
det Qvindelige mærkedes som Særeget, det Mandlige, uden Mærke, gjaldt 
som det Almindelige, med hvilket da det ligeledes ikke mærkede Livlåse 
faldt sammen i Sprogformen. Denne Dobbelthed have de semitiske Sprog 
bevaret; men Professor Madvig godtgjör, at ogsaa i Sprogene af vor Sprog- 
æt (den indo-europæiske) det Samme engang har været Tilfældet, og dette 
er et Hovedpunkt i Afhandlingen, . Fårend han gik over til udfårlig at 
fremsætte Beviset herfor, der ligger i Masculin- og Neutrums-Formernes 
nære Slægtskab og tydelig" sildigere Adskillelse, og til at betragte Maaden, 
hvorpaa denne Adskillelse fremkom, paapégede han i Korthed de Phæno- 
mener, der i de nyere europæiske Sprog vise sig som en Tilbagegang fra 
den udviklede Trehed til en mere indskrænket Form, enten (som i de ro- 
manske Sprog) til den oprindelige Dobbelthed, eller (som i Dansk) til en 
anden, hvori Kjönsinddelingen fortrænges af Adskillelsen imellem det Le- 
vende og det Livlåse, og udviklede dernæst, hvorledes Inddelingen af Sub- 
stantiverne trænger sig frem til Indflydelse paa de med dem forbundne Præ- 
dikatsord, en ganske vilkaarlig og derfor höist vaklende Udbredelse , samt 
hvorledes den, især ved Kjönstegnets Anvendelse som Middel til Orddan - 
nelse, ofte modificerer Substantivets egen Form. 
Til Fremkomsten af et Neutrum ved Sondringen af det Livlåse fra 
det levende Masculine var der nogen Anledning i den pronominale Demon- 
stration; den er maaskee ogsaa der begyndt som en virkelig positiv Dan- 
nelse af et Neutrum ved forstærket Demonstration, altsaa ved et Middel, 
der ikke direct havde den Betydning at være Mærke for Substantivets Klasse ; 
men den Adskillelse af Masculin og Neutrum, der i vor Sprogæt viser sig 
udentor Pronomina, er dog kun i enkelte Grene (hverken i Sanskrit, Græsk 
eller Latin) betegnet ved det pronominale Neutrumsmærke (T eller D-Ly- 
den). Prof. Madvig udhævede derimod fårst, hvorledes Adskillelsen af det 
Levende og det Livlése i bine Sprog aldeles med Udelukkelse af den. 
