CI 
egentlige Kjônsinddeling har gjort sig gieldende i Dannelsen af Fleertallet 
af Substantiverne, i det her hiin Adskillelse ene har bestemt Valget af Fleer- 
talsmærkerne, der ere fælleds for Masculin og Feminin (2 eller s), og sær- 
egne for Nentrum (a), medens derimod i den semitiske Sprogæt den egent- 
lige Kiöusinddeling, der i Enkelttallet sondrer Ordene, ogsaa fastholdes ! 
Fleertalsdannelsen med Udelukkelse af den anden Classification. Det nu- 
værende Danskes Dobbelthed (det temmelig uegentlig saakaldte Fæ//eds- og 
Fiverkenkjén) har saaledes en mærkværdig Analogie med Sanskrit, Græsk og 
Latin, fra hvis Kjönsinddeling det ellers fjerner sig. Her findes tillige ct 
Punkt, hvor det er tænkeligt, at Classilicationer af den her omhandlede Art 
kunne være virksomme (til at bestemme Ordenes forskjellige Fleertalsform) 
i Sprog, som man vilde fradåmme alt grammatisk Kjån eller analog Classi- 
fication af Substantiverne, fordi Adskillelsen ikke selvstændig viser sig i 
Pronominalbetegnelsen eller i Prædicatet, IIerfra gik Prof. Madvig over 
til at vise, at den övrige Adskillelse af Masculin og Neutrum i Sanskrit, 
Latin og Gresk ikke frembyder en egen Masculin- eller Neutrums-Endelse, 
men er opstaaet derved, at, medens man oprindelig kun havde een floved- 
casus for Ordet i de directe Eovedrelationer som Subject og Object i Sæt- 
ningen, der egentlig var Ordets Grundform i Modsætning til de specielle 
oblique Casus, man efterhaanden ved de Gienstande, der som levende frem- 
traadte med en særegen Affection for Phantasien, udhævede paa en egen 
Maade Opfatningen af dem som energiske og handlende, eller dannede en 
Nominativ ved en Endelse, der er eiendommelig og fælleds for det Leven- 
des Classe (Masculin og Feminin), kun at Substantiver, der ere dannede 
med speciel Femininendelse, ikke antage Nominativendelsen s ( mons og val- 
lis, men mensa). Prof. Madvig oplyste udförligere denne for Casuslerens 
Behandling vigtige Sammenstilling af Nominativ og Accusativ som oprindelig 
een Casus, hvis fælleds Form blev tilbage som Accusativ, i det i Sanskrit, 
Græsk og Latin Accusativen ikke dannes ved noget til Ordstammen fôict 
betydende Element, men er denne selv med en sig euphonisk tilsluttende 
Nasallyd, der gjenfindes i Grækernes » eQedxusixdy og har en Hovedanalogie 
i den arabiske Nunnation: Herved er tillige Elisionen af denne Lyd i 
Latin (m) forklaret og det Phenomen, at i Sprogomveltuinger saa ofte Ac- 
cusativen er bleven Nominativ, som i Nygresk, Italiensk og Dansk. 
Afhandlingen er trykt i Selskabets Skrifter, 
