§. 10. 
Man sammenryster derved den raa Æther med flere Por- 
tioner Vand af omtrent Ætherens Rumfang, indtil det fratap- 
pede Vand ei forandres (eller idetmindste höist ubetydeligt for- 
andres) af salpesyret Blyilte, og med Blysukker giver et reent 
citrenguult Bundfald; — i hvilket Tilfælde almindeligviis ogsaa 
selve Ætheren viser sig frie for Svovelbrint *). Et Par Gange 
har jeg naaet dette Punct meget snart (i hvilke Tilfælde deels 
maaskee Afkjölingen havde veret mindre end tilbörlig under 
Destillationen, deels maaskee den anvendte Oplösning af Hydro- 
sulfuretet været mindre end sædvanligt overmættet med Svovel- 
brint); men sædyanligt fordres en meget ofte gjentagen Behand- 
ling med Vand; hvilket stedse medförer et ei ubetydeligt Tab af 
Mercaptan, og iser naar Vandet anvendes i vel store Portioner. 
Ætheren skiller sig almindeligvis let fra indblandet Vand til den 
Grad at den antager fuldkommen Klarhed. 
Den saaledes erholdte Æther, der er ufarvet som den ved 
Forsulfuretet eller ved Tvesulfuretet, ligner ogsaa disses meget 
i Lugten, skjönt der vel er nogen Forskjel, blandt andet i Hen- 
*) Ved Pröven med selve Ætheren for indblandet Svovelbrint (eller 
for at bruge et forsigtigere Udtryk — for det Stof som her giver 
den sortebrune Farve med Blysalte) gjör man vel i at tilsette den 
fortyndede Blysukker-Oplösning i meget smaa Portioner ; thi tilsættes 
pludseligt meget deraf, saa undgaaer et Spor af hin Indblanding let 
Opmærksomheden; idetmindste indtil Blandingen har henstaaet noget, 
hvorefter det nemlig pleier at vise sig derved at Vædsken over 
Bundfaldet i nogen Tid holder sig meer eller mindre brunagtig. 
Fid. Sel. phys. og mathem. Skr, VI. Deel. C 
