a 
efter Tilsætning af Vand, og den giver hverken Bundfald eller 
Farve ved en alcoholisk Blysukker - Oplösning, ligesom den hel- 
ler ikke virker paa Qvagsölvoxid. Dette, Thialolien i det mind- 
ste i höi Grad lignende, Legeme er upaatvivleligt forholdsviis 
rigere paa Svovel end Mercaptanet; og sandsynligt er hint Sub- 
limat kulstofholdigt. — 
Ved Smeltning under Vand viser Qvægsôlymercaptidet 
ingen Forandring; heller ikke ved Kogning med Kalilud, saa- 
lenge denne ei antager en Hede, hvorved Mercaptidet for sig 
decomponeres; men da udskiller sig Qvægsôülv. 
Concentreret Svovisyre og Phosphorsyre samt fortyndet 
Saltsyre virke kun svagt derpaa Dog giver den sidste, ved 
fortsat Digestion dermed, en Vadske, hvoraf ved Afkjöling, eller 
ved T'ilsætning af Kali, udskiller sig yderst smaa glindsende Kry- 
staller. Concentreret Saltsyre bevirker ved Digestion en fuld- 
stændig Oplösning, som ved Kali bliver stærkt hvid blakket, uden 
at give Spor af Oxid. Stærk Salpetersyre giver under heftig 
Indvirkning först en rödbruun, siden, ved Digestion en ufarvet 
Vædske, men selv efter længere Ophedning afsættér Vædsken 
ved Fortyndning et olieagtigt Legeme. Omtrent det samme 
finder Sted ved Anvendelse af Kongevand, kun at derved frem- 
træder en stærk Lugt af Chlorsvovel, og, som det synes, desu- 
den en egen, serdeles stikkende Damp. 
Bringes Blye i smeltet Qvægsülvmercaptid, saa forvandles 
en Deel af Blyet til et guult Legeme (Blymercaptid) medens 
en anden Deel forbinder sig med Qvægsålv. Om Qvzgsölvmer- 
captidets Forhold med tor Svovlbrintluft er kun det at foie til 
det alt (§. 15) fremsatte, at Residuet i Röret for det meste er 
