Guldmercaptidet taaler i Destillerapparat ago” uden at 
forandres; og först ved 225°C begynder det tydeligt at vise 
Decomposition. Det bliver da brunligt gult og giver nu, uden 
at smelte, et næsten ufarvet, dog sædvanligt svagt gulagtigt, fuld- 
kommen klart Destillat. Endnu för Glödning, er Decompositio- 
nen saaledes fuldendt, at det tilbageværende er saa godt som 
reent Guld. Luftudvikling har jeg ei kunnet iagttage derved, 
og i Aimindelighed heller intet andet Product end hiint Ligvi- 
dum: kun i et Par Tilfælde har jeg iagttaget yderst ringe Spor 
af Svovel, opdrevet tilsidst, og Spor af Kul i Residuet; men 
begge i saa ringe Mængde, at de neppe kunne ansees som væ- 
sentlige: i det Tilfælde f. Ex. hvor Guldet syntes allermeest 
forurenet tabte det dog ei 545 i Vægt ved paafölgende Glödning i 
frie Luft. 
§. 20. 
Disse Omstendigheder lode naturligviis formode, at det er- 
holdte Destillat var Mercaptumet, og fölgelig hoist sandsynligt 
et Stof, som med Kalium vilde give det samme uden Luftud- 
vikling, som Mercaptanet med Luftudvikling. Men Pröven lærte 
anderledes. Bringes nemlig et Stykke reent Kalium ned i hiint 
Destillat, saa viser sig vel strax nogen Virkning, men med 
Lrusning ; og Virkningen er meget snart forbi, selv naar Kaliu- 
met deles i Vædsken, eller nyt indbringes, og sely naar Væd- 
sken opvarmes noget; den foregaaer desuden uden kjende- 
