137 
ovenfra nedad omtrent 2 Linier, Tykkel-en er i Almindelighed 
störst bagtil, mindre der, hvor det umiddelbart ligger paa Ner- 
vestammen, og varierer mellem + og 12 Linie. Eengang har 
jeg seet Gangliet gjennemboret i Midten, en anden Gang fandt 
jeg det meget smalt og langt mindre end sædvanligt, oftest deri- 
. mod stérre og mere aflangt end Arnold har tegnet det og tillige 
et andet Forhold mellem dets forskjellige Diametre. Den ba- 
geste Extremitet er bredere end den forreste, og oftest forsynet 
med et lille nedadgaaende Tilhæng, som jeg eengang kun saae 
forbunden med Gangliet ved en lille svag Nervetraad, saa at det 
dannede som et eget lille Biganglion; den forreste Extremitet 
er smallere og mere langtrukken. Den överste convexe Rand 
er större end den nederste, der som oftest er concav. Gangliets 
Farve er réd, men hiint lille Biganglion, jeg eengang fandt, var 
hvidgraat; dets Consistents er meget blöd, saa at man, for ei at 
beskadige det, kun med störste Vaersomhed maa löse de omlig- 
gende Dele. Det er omgivet af en tynd Membran, som hæn- 
ger meget nöle sammen med Massen selv; i denne forgrene 
Aarene sig för de gaae ind i Gangliemassen. Ved Undersögel- 
sen af Gangliets Struktur finder man, at det i Forhold til sin 
Störrelse kun faaer lidt Medullairmasse, idet der nemlig komme 
faa tynde Traade fra Nervus buccinatorius og Stammen af 
nervus maxillaris inferior, som uregelmæssigen fordele sig i 
Gangliet; de övrige Nervefibre, der communicere med Gangliet, 
troer jeg snarere, tage deres Udspring fra samme, da de ere af 
lignende Farve, af meget bléd Consistents og meer eller mindre 
flade. Den störste Deel af Gangliet bestaaer af en röd pulpös 
Masse, der omgiver de faa tillöbende Medullertraade, og som 
Vi id, Selsk. phys, og mathem. Skr. VI. Deel. S 
