166_ 
migt. Dette Bekken var oprindelig en Söe, og er det endnu i 
Regntiden i sine lavere Dele, langs Floden T'ietés sumpige Bred- 
der. Denne Flod gjennembryder Bekkenets Rand mod N. V. 
ved Foden af en kjempemessig isoleret Bjergkuppe: Morro de 
Jaragua*). Paa den anden Side af denne Bjergkuppe förer 
Veien ud af Bekkenet over et Pas, der er 2800 Fod over Havets 
Niveau. Fra dette Pas seer man en umaadelig Slette at udbrede 
sig, der i Nærheden af Bjergkjeden endnu er meget ujevn. Saa- 
langt Ojet rækker er den bevoxet med Urskov. Jeg har gjen- 
nemkrydset i flere Retninger den Deel af samme, der er inde- 
sluttet mellem Floderne Piracicaba og Tieté og har fundet over- 
alt Urskov eller dennes afledte Former, paa 5 Campospleiter 
ner, een om Byen Jundiahy, een om Byen S. Carlos og een 
om Landsbyen Andaiatuba, beliggende mellem S. Carlos og 
Ytu. Syden for Floden TZiete, i den folkerige Slette, der be- 
grændses mod S. af Serra do mar, Sædet for de 2 store Byer 
Ytu og Sorocaba, og Skuepladsen for den eldste brasilianske 
Cultur, tage Camposstrekninger til i Omfang. De ei blot om- 
give de 2 omtalte Byer, men afvexle over hele Sletten med 
Urskov, omtrent 1 lige Forhold. 
Vender man sig fra Byen S. Carlos mod N. V. og setter 
over Floden Piracicaba, befinder man sig i en tet og overordentlig 
kraftig Urskov**), der indtager det hele brede Belte mellem be- 
+) Jara Anförer , gua stor; paa Martius og Lchweges Kaart er det 
urigtigen skrevet Jagoara, 
**) Denne Skov udmærker sig ved en særdeles Rigdom paa det marke- - 
lige Tree, som Brasilianerne kalde Pao d’alho (Hvidlögstr&et), Cer- 
dana alliodora, Jeg har ei havt Leilighed til at undersöge Blom - 
