173 
af Bekke og Floder, antager Vegetationen en frodigere Charak- 
ter, og gaaer meer og meer over i Urskoy. Ved Bredden af de 
större Floder finder man nesten udelukkende ægte Urskov. 
Grunden til denne Jordbundens Térhed ligger for en 
Deel i dens physiske Beskaffenhed, og man kan i den Henseende 
deele Camposstrekningerne i tvende Hovedafdelinger, Sandcam- 
pos og Leercampos. 
De förste ere langt mindre udbredte i Naturen, end de 
sidste, men hvor de vise sig frembyde de Camposvegetationen 
under sin reneste Form. Hvo der vil studere denne Vegetations 
Physiognomie i sin interessanteste og meest charakteristiske Skik- 
kelse, maac besöge den brede, sandige, svagtbölgeformige Dal, 
der danner Flodsengen for Rio de 8. Francesco, og som be- 
grendses mod V. og O. af de 2 Bjergkjeder, der afsondre om- 
talte Flods Vande, paa den ene Side fra S. Marcus og Parana- 
hybafloderne, paa den anden Side fra Rio das Velhas. Her, 
i sit rette Element, udfolder denne Vegetation al den Pragt, den 
er istand til at modtage. Skoven aflægger sin sædvanlige eens- 
formige grønne Dragt, for at ifüre sig en nye, i hvilken de 
skjönneste Farver fremtræde i en harmonisk Afvexling.*) En 
*) En stor Deel Campostræer blomstre får Bladene bryde frem og 1 denne 
Periode danner Træet en gigantisk Blomsterbouqvet, der gjår en herlig 
Virkning i Landskabet. Da vi passerede disse Campos, stode flere 
Arter af slige Træer i Blomst, blandt andet en ny Slægt af Zegu- 
minosæ, der danner et stort velskabt Træe, hvis udbredte Krone 
i den Tid forvandler sig til den tætteste Top af herlige violetblaae 
Blomsterclasser. Skoven havde ved Mængden af slige blomstrende 
Træer, af forskjellige Farver, et ganske broget Udseende. 
