221 
meddele en levende Anskuelse til den, der ei selv har seet det. 
Hvad der iser bidrager til at heve Virkningen af alle disse ar- 
chitectoniske Skjénheder, er deres glimrende Bekledning. Dethele 
Verelse med alle dets Figurer er overtrukket med en Skorpe affine 
Kalkspathkrystaller, snart af det reneste hvidt, snart med Teintaf for- 
skjellige Farver, meest nankingsguult. Den glimrende Reflex af Ly- 
set fra Krystallernes utallige Facetter blender Oiet og man troer sig 
forsat til et Feeslot. Neppe vilde den rigeste Digterphantasie 
formaae at skabe et saa pragtfuldt Opholdsted for sine fortryllede 
Væsner, at den jo maatte erkjende sin Afmagt ved Synet afdenne 
merkverdige Hule. Vore Ledsagere stode lenge maallöse ved 
Tndtredelsen i denne Helligdom; derpaa kastede de sig uvil- 
kaarligen paa Knee og korsede sig under det gjentagne Udraab: 
"Milagre! Deus he grande!” (Mirakel! Gud er stor!) og de 
vare ei til at bringe fra den Mening, at disse Templer maatte 
tjene til Beboelse for Herren (o Nopo Senhor). Jeg for min 
Deel tilstaaer, at mit Oie aldrig har skuet i Naturens eller Kon- 
stens Rige noget skjönnere og pragtfuldere. 
Til venstre förer dette Kammer over i en Gang, der he- 
ver sig jævnt og tilsidst ender i en vertikal Klöft, som löber i 
Retningen S. O. og synes at lukke sig for oven. Fra dets höire 
Ende stiger man red i et andet Verelse, der ligeledes til venstre 
fortseiter sig i en smal Gang, som nu tildeels var fyldt med 
Vand og gjennem hvilken man föres op til samme Klöft, jeg 
nyeligen omtalte. Til höire hever Kammeret sig jevnt, bliver 
stedse lavere og lavere og stöder tilsidst sammen med Loftet. 
Dette Kammer rivaliserer med det foregaaende i Drypsteensfigu- 
rernes Skjönhed og udmærker sig fra det ved Mængden af ziir- 
