222 . 
lige Stalactittapper, der henger ned fra Loftet. Endeel af disse 
ere paa deres Ender omgivne med Rosetter af nankingsgule 
Kalkspathkrystaller, som Beviis paa, at de engang have hængt 
med deres Spidser i Vand. DetsGulv danner en Mengde smaae 
bekkenformige Fordybninger, hvoraf een indeholdt de formul- 
dede Levninger af et Megatherium. Ogsaa i Stalagmitskorpen, 
der bedekker Gulvet i denne Afdeling af Hulen, findes hist og 
her Knokler, blandt andet af Fugle. 
Med denne Gruppe af Verelser, for hvilke passende kunde 
beholdes det Navn, vi ved förste Syn uvilkaarligen tillagde den, 
Feeslottet, sluttes den höire kortere Arm af de tvende, hvori 
Hulen fra det 5te Verelse af deler sig. For at forfölge den 
anden langt betydeligere Arm maa man derfor vende tilbage til 
dette Verelse. Fra dets venstre Hjérne stiger man ned i en 
smal Gang, gjennem hvilken man föres ind i en rummelig Sal, 
7de a), der er 138 Fod lang, 72Fod bred og 50 Fod hoi, og ud- 
breder sig i Retningen fra WNW. til OSO. Den synker fra den 
omtalte Gang af bestandig nedad, danner en Mengde större og 
mindre bekkenformige Fordybninger og er heelt igjennem over- 
trukken med den sædvanlige Stalagmitskorpe. Denne Sal er 
af alle den vigtigste med Hensyn til Mængden af Knokler, den 
indeholder. Nesten overalt, hvor man gaaer her, seer man frem- 
ragende Ujevnheder paa Stalagmitskorpen, der ved at hugge ind 
i dem vise sig at skylde underliggende Knokler deres Dannelse. 
I Midten af Gulvet befinder sig en 2 Fod bred Aabning, der f6- 
rer lodret ned i en Dybde af 15 Fod til et lille Kammer af en 
Snees Fod i Gjennemsnit. 
