229 
i Forbindelse med den Omstendighed, at Jordskorpen efter den 
almindelige Oversvommelse nödvendigviis maa have veret i en 
usedvanlig Grad gjennemtrengt med Vand. 
Efter disse Betragtninger over Hulen i Almindelighed, 
gaaer jeg over til at undersöge den Deel af dens Indhold, der 
tilbyder den meste ‚Interesse, med Hensyn til det Lys, det ka- 
ster over et vigtigt Punkt i Jordklodens Udviklingshistorie, jeg 
mener det mellem de tvende Stalagmitskorper indesluttede Jord- 
lag med de i.samme sig befindende Knokler, og heldigviis ere 
her Forholdene saa tydelige, at de ikke lade nogen Tvivl eller 
Uvished tilbage. Den fuldkomne Overeenstemmelse indtil de 
mindste Omstændigheder, i.Udseende, Sammensætning, Indhold 
og Leiringsførholde imellem dette Depot og de, der lagttoges 
i Hulerne 1 Engelland og Tydskland, setter det udenfor al Tvivl, 
at de have samme Oprindelse. De vesentligste Charakterer paa 
dette Jordlag ere fölgende: En teglsteensröd Jord, bestaaende 
storstedelen af Leer, med noget indblandet Kalk og Sand, meer 
eller mindre gjennemtrengt af Kalkzinier og derved ofte for- 
vandlet til en fast Masse af steenhaard Consistenz, indeholdende 
kantede Brudstykker af Klippens Kalksteen, meget faa Rullesteen, 
samt en Mengde Knokler af nu forsvundne Dyrearter. 
Da ved flere nyere Zoologers og Geognosters Bestrebelser 
Oprindelsen til disse Depöts er bleven forklaret paa en tilfreds- 
stillende Maade, nemlig at de hidröre fra en almindelig Over- 
syömmelse, der har truffet hele Jordens Overflade, og da jeg 
