233 
vigtigere og betydningsfuldere blive de Spor af voldsom Beska- 
digelse, som endeel af dem bere Preget af. Den störste Deel 
af disse Knokler befinder sig vel i en Tilstand af fuldkommen In- 
tegritet, men en ei ubetydelig Deel af dem er paa forskjel- 
lige Maader brudt og knust. Endeel af Rôrknoklerne er brudt 
tvers over, men den hyppigste og merkeligste Beskadigelse, disse 
bere Spoer af, bestaaer deri, at de ere spaltede og knuste paa 
Lengden. I flere Tilfelde seer man den hele eller en Deel af 
Knoklen trykket flad og betegnet med Ridser i forskjellige Ret- 
ninger, meest efter Længden, saa at disse Knokler, ved at bort- 
tage Indhylningsmassen, der holder deres Dele sammen, falde 1 
Stykker. Hovederne ere ligeledes i de fleste Tilfelde knuste og 
selv de andre Knokler udvise ei sjeldent Tegn paa ydre Vold. 
Saaledes fandtes en Ryghvirvel af en Antilope, der var trykket 
flad i den Grad, at Rygsmarvskanalen var forvandlet til en smal 
Ridse. (See Tegningen). 
Det indsees let, at den Hypothese, man med saamegen 
Held har anvendt paa at forklare den sönderbrudte Tilstand, 
hvori Knoklerne forekomme i flere Huler i Tydskland og Engel- 
land, nemlig at den skyldes Indvirkningen af Rovdyrs Tender, 
her ei kan finde sin Anvendelse. Hverken findes i Hulen Spor 
til Levninger af noget Rovdyr, eller ere Beskadigelserne af den 
Natur, at de kunne tilskrives en slig Oprindelse. Men den fuld- 
komneste Gjendrivelse af denne Mening ligger i den Omstendig- 
hed, at Knoklestykkerne endnu ligge i deres naturlige Stilling 
mod hinanden i Indhylningsmassen, som et tilstrekkeligt Be- 
viis. paa at Knoklerne ere blevne knuste til samme Tid som de 
indhylledes i Jordlaget. Vi nödes derfor til at antage, at de om- 
Gg2 
