237 
Den neste Mening er den, at de have veret indbragte 
ved Rovdyr. Jeg har alt ovenfor anfört flere Omstendigheder, 
der gjére denne Forklaring uanvendelig paa Knoklerne i denne 
Hule; men den fuldkomneste Gjendrivelse af samme ligger i den 
Omstendighed, der tjener til Beviis mod den foregaaende Me- 
ning, nemlig Knoklernes individvise Gruppering i og ovenpaa 
Diluvionens Bundfald. 
Denne sidste Omstendighed beviser, at Knoklerne have 
befundet sig i deres Sammenheng, da Vandet, som nedsatte det 
jordagtige Bundfald, strömmede ind i Hulen, ligesom deres Leie 
i Overfladen af Jordlaget, samt deres fuldkomment ubeskadede 
Tilstand (paa de faa omtalte voldsomme Brud ner) tale for, at 
de have været omgivne af deres blöde Kjéddele. Man maa 
derfor antage, at Dyrene som Aadsler have svömmet om i Van- 
det og af dette ere som specifik lettere Legemer, blevne ned- 
lagte ovenpaa de til Bunden synkende jordagtige Dele og Brud- 
stykker af Stene, og at ved denne Omstendighed Knoklernes fine- 
ste Kanter og Fremspringninger ere blevne beskyttede midt i 
den heftige Bevegelse af det gprörte Vand og de omkringrul- 
lende mægtige Steenblokke. Paa denne Maade forklares ogsaa 
den ligefriske Tilstand, hvori de befinde sig; og maaskee turde 
selv Skorpen af: Kalkspathkrystaller, der som oftest umiddelbart 
omgiver dem, udledes fra det ved Forraadrelsen af de blöde 
Dele opstaaede friere Rum om Knoklerne, der har givet det ind- 
trængende kalkholdige Vand Leilighed til at udskyde i fuldkomne 
Krystaller. | 
For saavidt tillade altsaa de Phenomener, man iagttager i 
Hulen selv, at slutte til Tiden og Maaden, paa hvilken Knoklerne, 
