243 
Til den anden Afdeling af Knokler, nemlig dem der fin- 
des i og ovenpaa Gulvets Stalagmitskorpe, og som alle upaatviv- 
leligen ere af nyere Oprindelse, henhöre fölgende: 
1. Knokler samt Horn af en Art Hjort, som jeg indtil 
videre Sammenligning holder for at vere efter Hornenes Farve 
Urskovens Hjort (Cervus rufus Ill., Veado matteiro Bras.). De 
fandtes i Værelset 7 a ovenpaa Stalagmitskorpen, ved Væggen 
under et fremspringende Lag af Kalkstenen. De vare overor- 
dentlig mére, i Bruddet brunlig-hvide og sterkt klebende til 
Tungen. Paa deres Overflade viste de overalt Indtryk af Skjere- 
tender af smaae Glires, der havde gnavet dem). Efter deres 
*) Jeg har ofte bemærket disse Indtryk af Gnavedyrs Skjæretænder 
paa ganske friske Knokler, saa at slige forvittrede Knokler, man 
finder 1 Hulerne med disse Marker kunne antages at have været 
gnavede i frisk Tilstand. Da de paa den anden Side ofte ere stærkt 
gjennemtrzngte med Salpeter, som man ved Beröring med Tungen 
overbeviser sig om, og da den salpeterholdige Jord selv, hvor den 
besidder den tilbörlige Fasthed, ofte fremviser de samme Spor til 
at have veret gnavet af disse Dyr, er det ei usandsynligt, at i flere 
Tilfælde disse Knokler först have været gnavede i deres forvittrede 
Tilstand. Trangen hos flere Dyr til Nydelsen af visse Salte (som 
Kogsalt, Salpeter, Sukker) er overhoved meget fremherskende i disse 
Egne af Brasilien og navnlig er den jevnlige Anvendelse af Kogsalt 
en nödvendig Betingelse for Qvæg- og Hesteavlen. Jeg kan ved 
denne Leilighed ei undlade en Bemærkning, der grunder sig paa den 
brasilianske Landmands Erfaring, nemlig om det Vexelforhold, der 
finder Sted mellem denne Trang for Dyrene til Nydelsen af Salte 
og Tilstedeværelsen at Sygdonimen Krop blandt de menneskelig, 
Beboere af samme Egne, Vist er det, at paa Höisletterne af denne 
