XXXI 

eller som hine Foreningers Love (/eges pacticæ). Dernæst godtgidres,. at 
Folket, om endog skrevne Love i egentlig Forstand gaves, dog ikke her- 
ved mistede sin gamle Frihed til selv at danne sig nye Retsforskrifter, 
naar forandrede Retsforhold krævede det; ja, endog til at aflægge Love, 
udsprungne fra den höieste Magt, men ved Erfaring befuudne uovereens- 
stemmende med Folkets Dannelsestrin og Stilling. Forf. giennemförer dette 
Beviis med Hensyn paa de forskiellige Hovedclasser af Love, hvorved han 
finder Leilighed til at bestride adskillige herskende Vildfarelser i den 
danske Lovhistorie. Det godtgjöres saavel af indvortes Grunde, som af 
Saxos og Svend Aagesens Beretninger, at den ældste af vore skrevne Love, 
Vitherlagsretten, bår ansees som en Foreningslov, et Slags Gildeskraa, 
som Kongen, Foreningens Hovedmand, selv var underkastet. 
~ Blandt vore gamle Provinciallove er ikkun den Jydske at ansee som 
en skreven Lov, i den Forstand de Lovkyndige tage Ordet. Den skaan- 
ske Lov, saavel som hegge de siellaudske, ere ikke andet end private 
Samlinger af de i hine Provindser giængse Vedtægter, med indstråede An- 
ordninger. fra de ældre Konger, som dog ikke nævnes, saa lidet som Be- 
kiendtgiörelsestiden. De have aldrig erholdt. udtrykkelig Stadfæstelse af 
Kongerne. Det er sandsynligt, at den skaanske Lov, i den Form den nu 
haves, er yngre end „Anders Sunnesens saakaldede Paraphras. Den nye 
siellandske Lovs Beskaffenhed viser, at den efterhaanden er bleven samlet 
til privat Brug. At den jydske Lov oprindeligen har været bestemt til at 
være en almindelig Lovbog for hele Danmark godtgiöres, og de mod deme 
Mening fremsatte Indvendinger besvares. Thor Degns Artikler og Biskop 
Knuds Glosser vise at denne Lovgivning ikke hindrede "Dannelsen af nye 
Retsnormer, ved Folkevedtægter og Præjudicater. 
Forf. oplyser dernæst, at den skaanske Kirkeret, som traadte i en 
ældre nu tabt Kirkerets Sted, heelt og ikke blot deelviis, som Kofod An- 
cher antog, er grundet paa en Kapitulation mellem Erkebiskop Z's4i/d og 
Almuen, saa at Danmarks gamle Folkefrihed ikke blot viste sig 1 borger- 
lige, men. endog i geistlige Love, og det paa en Tid, da det övrige 
christne Europa sukkede under Præsteaaget. Ved denne Lov holdt da og- 
saa Folket saa fast, at alle de Bestræbelser Erkebiskop Jacob Erlandsen 
under Kong Christopher den förste anvendte paa at faae den ophævet, som 
stridende mod den canoniske Ret, bleve frugteslåse. Da den skaanske 
